ETT ÅR SENARE...
Senaste året har jag rott hem Scrantons pappersmarknad.
Vi vann tillbaka telefonkatalogen och skolorna. Alla får papper av oss.
Jag gifter mig imorgon eftermiddag, och på morgonen har vi återträff.
En "Var är de nu?"-panel på en teater.
Det blir kul att träffa alla. Jag har inte sett Kevin sen han fick sparken.
Idag markerar vi flera viktiga milstolpar.
Stanley ska, som ni vet, gå i pension.
-Tal! -Nej.
Nästa tårta, den med mest glasyr, ger vi till Kevin.
-Ja! Vänta...varför? -Läs glasyren.
"Stick!" Vad betyder det?
Det är ett folkligare sätt att säga att du har fått sparken.
-Så kan du inte göra, Dwight! -Tårtan har talat, Pam. Beklagar.
Om nån kan motivera varför Kevin skulle få stanna...
...baserat på hans förmågor...
Toby stoppar det. Det har han gjort varje gång nån har fått sparken.
-Jo, men jag tror inte... -Toby, häng kvar en sekund.
Här har du din tårta.
Hej då, Toby!
Det var i alla fall choklad.
Limousinen kommer vid fem, så då måste alla vara redo.
-Fest i horhuset! -Nej.
-Det är Dwights kväll. -Du är ju bestisch mensch.
Dwight har valt mig som sin bestisch mensch.
Schrutska för "best man". Han har lagt sitt öde i mina händer ikväll.
I tolv år har jag bara gjort spratt och lurat honom, men ikväll...
...bara bra överraskningar. "Gutenpranken."
Jo, Jim, ofta när Hollywood skildrar svensexor
så sker det mord av misstag. Det behövs inte ikväll.
-Nu har vi tre timmar att fylla! -Är Mose verkligen inte med?
Sen Angela flyttade in och han slutade sova vid min fotände...
-...har han uppfört sig konstigt. -Har han? Väldigt olikt Mose.
-Lite kola? -Tack, jag älskar din kola.
-Jag har nog gått upp ett par kilo. -Det kan du kosta på dig.
Jag tog in lite nya ansikten och ett gammalt. Jag har jämt gillat Devin.
Jag tog in honom när Creed fejkade sin död efter dokumentären.
Bara Kevin gick på det.
Sen kom polisen och sa att Creed var med i 60-talsbandet The Grass Roots.
Under den perioden ska han ha sålt knark
smugglat kött från utrotningshotade djur
och stulit stridsmässig LSD från militären.
Visst, jag kan prata om det. Varför inte?
Min provspelning sändes. Att jag började snyfta ohämmat
slog tydligen an en sträng hos många.
Inte en särskilt medkännande sträng. Klippet blev en s.k. viral framgång.
-Du kan inte sitta här och gråta. -Det kan jag visst det!
Två miljoner träffar första veckan. Sen kom parodierna.
En filippinsk fick 12 miljoner träffar.
Tv-komikerna älskade det.
Kom igen, Gråtbebisen. Var inte en sån bebis.
Det blir bra. Det blir bra.
Det var "Veckans nyheter". Jag är Seth Meyers. Det där var Gråtbebisen.
-Andy? -Är du tillbaka?
-Det är väl Gråtbebisen? Herregud. -Kul att ses.
Jo. En björnkram från min favoritmammabjörn.
Jag har varit orolig för dig. Hur är det med dig?
-Det är lite varmt. -Stackars, stackars Andy.
-Tack, Phyllis. -Darryl!
Tjena! Såg inte jag dig hoppa in i en limo på flygplatsen?
Va? Det måste ha varit nån annan stilig, belevad individ.
Hur är det? Jag har inte ringt, för jag antog att du bytt nummer.
Nej, det har jag inte gjort. Men det är lugnt, det ringer aldrig.
-Va? -Det trodde du inte!
-Jag trodde inte ni kunde komma! -De bytte datum och betalade resan.
-Ödets spel. -Ödets spel? Knappast.
Pam och jag hade svepskäl för alla andra helger.
Mina magsäcksoperationer minns ni väl? Inte jag heller.
Gutenprank nummer ett.
Darryl! Andy!
-Hej, Pam! Hur är det? -Vi har det bra.
Ni har det säkert bra, ni med. Varför inte?
Hur är det i Austin? Hur är det med fusionen? Jag läser om Athlead jämt!
Jag stortrivs, det heter Athleap numera och stan är fantastisk.
-Jaså? -Ja, det är varmt, musiken är bra...
-Och deras tacos är äkta vara. -Oj, det låter fantastiskt.
Limon är här. Nu kör vi. Byt om, om ni behöver.
Ha det så kul, killar. - Du med, Andy.
Varför stannar vi? Det står inte på dagordningen.
Jim! Vad...? Kom igen!
-Tänker du sänka mig, Jim? -Nej, Dwight. Du sköter sänkandet.
-Bazooka...du kom ihåg det. -Klart jag gjorde.
Gutenprank nummer två.
-Privat rum. -Fantastiskt.
-Hur är det egentligen, Andy? -Det går bra.
Jag höll tal under Cornells avslutningsvecka.
Avgångseleverna bjöd in mig på skämt, men det gick enormt bra.
-Det blev nog succé. -De gav mig jobb på studentkontoret.
-En frivilligtjänst? -Nej, det är ett jobb.
Det går toppenbra för mig!
-Nu börjar festen! -Var är min ängel?
-Det här är min storasyster Rachael. -Nej, här är min storasyster Angela.
Vi står varann väldigt nära. Vi har till och med ett eget språk.
Folk älskar det.
-Hur länge har vi väntat nu? -Hej, pojkar!
-Nu var det dags! -Äntligen. Vi är utsvultna.
Har nån beställt kockens specialare?
-Han där! -Nej, vi har inte ens beställt dricka.
-Vad är kockens specialare? -Ni pojkar är säkert väldigt glupska.
Jo, det är vi. Vi tar friterad lök åt hela bordet.
Vilka soppor är matigast? Kockens specialare lät bra. Vad är det?
Vad gör du? Är det ett smakprov på kockens specialare?
Det smakar cigaretter. Det håller inte. Inte alls.
Jaha!
Ni behövde visst rör mokade eller nåt.
-Angela, specialreparatören är här. -Vad är det här?
Lägg av! Jakey?
-Mamma? -Vänta...
-Vad då? -Jösses.
Nej, nej. Gör ditt jobb och låtsas inte om morsan.
-Det känns olämpligt. -Showa på, min lille entreprenör.
-Okej. -Av med kläderna!
Ja! Bra låtval, Jakey. En strippa är helt beroende av låten.
Okej...
Heja Merediths stripparson?
-Gick det bra, Rachael? -Jag vet inte.
-Herregud! -Var försiktig, raring. Var öm!
Vänta, kolla in det här. Ett ögonblick.
Det här är om möjligt ännu värre. Sluta nu, Meredith!
Förlåt, då. - Varsågod, Jake.
Nej, tack. Det är bra. Du behöver inte... Det är okej.
För sista gången, en sallad med balsamvinäger.
-Dwight, hon är inte servitris! -Minst sagt!
-Med dricks blir du av med henne. -Dricks? Vi har inte ens fått bröd än.
Vill nån dela på dubbelbakad potatis? - Har ni det? De är väl inte friterade?
-Det var ju intressant. -Vad var det?
-Det är bara vinden. -Låser du dörren?
-Det är ju bara vinden. -Lämna inte dörren på vid gavel.
Vi hajar att det är vinden...herregud!
Phyllis, vad är det som händer?
Jag trodde aldrig jag skulle säga det, men jag åt för mycket märg.
Vad då? Angela är kidnappad.
Phyllis öppnade dörren och nån tog henne.
-Gamle gode Mose. -De tror att det var Mose.
Han har verkligen hakat på festligheterna.
-Han gjorde en braut entführt. -Vad är det?
En rituell brudkidnappning. Han tar och gömmer henne på en lokal pub.
När jag hittar stället måste jag bjuda laget runt. - Toppen, Mose!
-Är det där Mose? -Jag är här för min brud!
Köp oss nåt att dricka först!
Vill du ha din brud, bjud laget runt! Vill du ha din brud, bjud laget runt!
Ja, då så. Jag bjuder på dricka!
Herr bartender!
Jaha, jaha, jaha...
-Jag hörde att du köpte en bar. -Den här.
Stick.
Varför valde du det här stället? Som ett spratt. Min bestisch mensch!
Nej, inte ett spratt. Dags att begrava stridsyxan.
-Slöseri med en stridsyxa. -Ta nu och prata.
-Jaha... -Jag hörde det första gången.
Dwight saknar Kevin. Han ritade honom med en filspånsgubbe.
Imorgon är det hans bröllopsdag. Då ska man bara vara lycklig.
Det var inte personligt. Du var bara usel på ditt jobb.
-Det säger du bara. -Nej, du var usel på matte.
På att organisera saker, tidsplanering, hygien...
Dina googlingar var så snuskiga att vi slängde din dator.
-Var det bara det? -Inte mer än så.
Kom hit!
-Jag har saknat dig, Kevin. -Jag har saknat dig!
-Gutenprank. -Ja, Mose. Gutenprank nummer tre.
Ni har fått dricka. Var är min brud?
Mose... Vad? Åh, Mose...
Vad --- är det för fel på dig, din ---!
Lördagsmorgonspanelen
-Kommer Angela? -Nej, vi får inte ses på bröllopsdagen.
-Hon är stel i benen av bakluckan. -Hej på er.
-Stanley! -Hur är det i Florida?
Jo, jag bor i Florida nu. Precis i utkanten av Everglades.
Jag sitter på verandan hela dan och täljer fåglar.
-Är bara jag nervös? Hur mår du? -Det är ingen fara.
Det verkar ändå inte som om nån bryr sig om oss.
Jag beklagar. Det är nog mitt fel.
Jag blev rätt hatad när autotuneversionen slog.
Folk dansar faktiskt till det här. Jag har den i min jukebox.
Men inga av pengarna går till Andy.
Jo, folk hatar dig.
Jag pratar med teaterchefen. Vi kanske bara ska gå.
Det är Andy Bernard!
-Rit dit dit de doo! -Rit dit dit de doo!
Rit dit dit de doo! Rit dit dit de doo!
-Rit dit dit de doo! -Rit dit dit de doo!
Hur kändes det att se era liv på tv?
Det är som att se en dokumentär om hur mat blir till. Rätt äckligt.
Man lär sig sånt man inte vill veta.
Med dagens bevakningsteknik beskådas vi konstant.
Vare sig det är av vår regering eller andra länder, alltså Google.
Ni blir filmade mer än vi nånsin blev.
Ingen känner igen mig, men alla mina vänner kallar mig "Plopp".
Tack för den.
Jim, den där dvd:n i sista avsnittet var så romantisk.
Vi vill nog alla veta vad du gjorde för något romantiskt, Pam
för att Jim hade lämnat Athlead.
Hur kan man återgälda någon för en sån sak?
Men jag jobbar på något.
Hon återgäldar det varje dag bara genom att vara min fru.
Okej...
Jag kan bara säga att om jag hade Jim så skulle han få göra vad han ville.
Hade jag haft sån tur, skulle han få göra vad som helst. Vad som helst.
-Förlåt, men hade du en fråga? -Nej.
Pam, vad stod det i tekannebrevet?
Jaha... Jag skulle nog helst vilja låta det vara privat.
Om man har blivit filmad i nio år vill man ha vissa saker för sig själv.
Jag hajar. Men vad stod det?
Vi går vidare. Nästa fråga.
Känns era liv meningslösa nu när ingen filmar er längre?
Ja.
En fråga till Jim och Pam.
Alla tittare ser hur mycket ni älskar varann, att ni är själsfränder.
Pam, hur kunde du tveka om det när Jim var i Philadelphia?
Jag hanterade inte den flytten särskilt väl.
Från att jag inte kommunicerade till att jag var självisk.
Jo, jag var rädd.
Jag älskade det jag hade och ville inte riskera det.
Och jag tror nog att jag tvivlade på honom en aning.
Vilket var fel, det har han bevisat så många gånger.
När serien började sändas sa folk att jag hade en drömromans.
Men det var flera gånger förra året som det inte kändes som en dröm.
Men sen blev det djupare och starkare, och nu är det bättre än en sagodröm.
Det är som en lång bok som man aldrig vill ska ta slut.
Och det gör inget, för man vill inte lämna den.
-Som Harry Potter. -Ja, som Harry Potter.
-Jag har en fråga till Erin. -Jaså?
Ja, det jag tyckte var mest gripande med dokumentären
var jakten på din biologiska mor.
Tack.
Så min fråga är: Hatar du inte henne?
Jag kan bara tänka mig att du vore så arg på henne att du hatar henne.
Kanske ibland, men det är inte riktigt hat.
Snarare: "Mamma, jag hatar dig!"
Och så svarar hon: "In på ditt rum, unga dam!"
Så skulle jag stampa med foten och gå till mitt rum, som är tufft att ha.
Sen skulle vi bara äta middag.
Men inte vet jag. Jag skulle behöva träffa henne.
-Erin? -Ja?
Erin!
Vad då? En följdfråga?
Erin. Samma fråga, men om din pappa.
Det känns som ett bra ställe att sluta på.
Vi tackar våra panelmedlemmar för att de har medverkat idag.
Nästa vecka i Scrantons kulturcenter:
Semifinal i irländsk steppdans, vinnarna till regionsfinalen.
-Var är lådan för presenter? -Där.
-Hej, jag heter Dakota. -Jeff Bomondo.
Jag säljer kakel i Newark. Min fru heter Kathryn.
Jag kan visa mitt id-kort, om det hjälper.
-Är du redo? -Skojar du? Jag är född redo.
Dwight, Dwight, Dwight...
Jag vet inte hur jag ska säga det, men vi har ett problem.
-Vad då? -Prästen berättade just...
...att en bestisch mensch ska vara äldre än brudgummen.
-Lägg av! Det har jag aldrig hört. -Jag hade så klart inte hört om det.
-Men jag är avsevärt yngre än du... -"Avsevärt" är ett starkt ord.
-Nåja, hur som helst... -Snarare en aning.
Dwight, jag kan inte ställa upp för dig.
-Jag beklagar... -Jim!
Jag önskar verkligen att det fanns nåt jag kunde göra.
Michael...
-Tänk att du kom ändå! -Som flickan sa.
Bästa sprattet nånsin.
FORTSÄTTNING FÖLJER