Sunt manager de un an.
Mâine mă căsătoresc.
O să-i văd iar pe toți.
Darryl, cum e la Austin? Cum e Athlead?
Îmi place. Acum e Athleap,
iar orașul e uimitor.
Am vorbit la Cornell, la decernare.
M-au invitat în glumă, dar a fost un adevărat succes.
Pariez că i-ai nimicit.
- Angela a fost furată. - Dragul de Mose.
A pus la cale un furt al miresei.
Care e problema voastră, idioților?
Erin, mi s-a părut captivant la documentar faptul
că îți căutai mama naturală.
Mamă?
Dwight, nu pot să te ajut.
Nu-mi vine să cred c-ai venit.
Asta spunea și ea.
LA BIROU
Uite ce de noroi.
Dacă mă încălțam cu Jimmy Choo?
Te-am scutit de 600 de dolari.
Mulțumesc pentru ajutor.
Kelly, ai venit.
- Bună, Ryan! - Bună.
Al cui e copilul? Ai grijă de copii?
Nu, micuțul e al meu.
Ieșeam cu o fată
și într-o zi s-a dus să cumpere un încărcător la țigara electronică.
Nu s-a mai întors.
Cea mai veche poveste.
Ravi, fii atent la frumușelul ăsta.
Ravi e pediatru și unii dintre pacienții lui sunt foarte urâți.
Se numesc „prematuri“, iubito.
- Da. - Mă bucur să te revăd, Ryan.
Mulțumesc!
Sunt prea mari tocurile.
Nu sunt prea mari tocurile.
Am stat trei ore în portbagaj.
Mersi că n-ai încuiat ușa când te-am rugat, Phyllis!
Scuze, Phyllis! Nu știai.
Doar să ajung la altar.
Te duc eu la altar.
Poți fi sigură de asta.
După tradiția Schrute,
îndrăgostiții stau în mormintele lor,
ca un memento că aceasta e singura scăpare
din ce urmează să facă.
Înțeleg ce fac ei, dar de ce sunt mormintele atât de mici?
„Scoală-te, iubito, și vino, frumoaso!
Căci iată că a trecut iarna,
a încetat ploaia și s-a dus.
A venit vremea cântării
și se aude glasul turturelei în câmpiile noastre.
Arată-mi fața ta,
fă-mă să-ți aud glasul, căci glasul tău este dulce,
și fața ta, plăcută.“
Vă declar soț și soție.
Doamnelor și domnilor, vă mulțumesc că ați venit!
Vă rog să duceți baloturile cu paie la recepție.
Vă veți așeza pe ele.
Pe alee găsiți cârlige din partea casei.
Înfigeți-le bine în ele!
Toată lumea!
Unde ai învățat să dansezi?
Nu știu, mereu am fost bună la dans.
Ravi?
- Drake are o urticarie și e fierbinte. - Nu!
Ai putea să te uiți puțin la el?
Da. Nu te simți bine, micuțule?
Sigur. Mergem înăuntru?
Poți tu să mergi înăuntru? Eu sunt puțin deshidratat.
Îmi trebuie o pauză, să beau apă.
Sigur nu vrei să intri?
Ravi, du-te! Copilul arde! Nu pentru asta trăiești?
- Du-te! - Mulțumesc, Ravi.
Mulțumesc mult. Ne ajută pe mine și pe Drake.
Știu și eu, Ryan? Drake nu arăta prea bine.
N-are nimic. I-am dat o căpșună.
E alergic, dar îi trece. Voiam să-ți vorbesc.
I-ai provocat o alergie copilului ca să-mi vorbești?
Michael are atâtea poze copiii,
încât și-a luat două telefoane cu două numere și plătește două facturi.
E fericit că are abonament de familie.
Mi-ai lipsit.
Și tu mie.
Mulți cred că Stanley Hudson e un bătrân morocănos.
Dar un morocănos ar face asta?
Sunt eu.
- Te iubesc. - Și eu pe tine!
- Vom fi mereu împreună. - Alergăm spre apus!
Am reușit să mă dăruiesc.
Ce-a fost aia?
L-a văzut cineva pe Ryan? Sau pe Kelly?
Da. Au plecat împreună de ceva vreme.
Kelly spera să ții tu copilul
ca să poată ei să înceapă o viață nouă.
Ajunge! Poftim!
Anunță abandonul la Protecția Copilului.
Vor găsi un părinte mai bun decât Ryan.
Nu știu.
Kevin, te pot ajuta eu.
Da.
Pot să găsesc pe cineva
care va iubi copilul așa cum merită.
Bine. E mai bine.
- Da. Așa e. - Bună.
- Da. - Bună.
Da, așa e.
Dacă Ryan își vrea copilul înapoi, spune-i unde să mă caute.
Vom fi undeva în Europa.
Nu-i așa?
Parcă toții copiii mei au crescut
și s-au căsătorit între ei.
E visul oricărui părinte.
- Mulțumesc! - Noapte bună!
Echipa doctorului dă o petrecere azi în depozit.
Am auzit. E cam jalnic. Nu te supăra.
Tu mergi, Toby?
Nu știu. Poate mă culc devreme.
E abia ora șase. Haide, toată lumea merge.
- Trebuie să mergi. - Hai, Tobes!
Hai, Toby!
- Bine, fie. - Așa.
Trebuie să dau jos rochia.
Și eu pe asta.
Scuze, Pam.
Ce se petrece?
Încă sunteți aici?
Îmi pare rău, au întârziat o oră.
- Pe bune, ce se petrece? - Bine.
Ultimul an a fost minunat,
tu ai fost minunat și...
Știu că trebuia să faci alegerea asta
și ai renunțat la ceva.
Dar nu vreau să renunți la nimic.
M-am gândit că, dacă am primi o ofertă,
atunci nu ne-ar sta nimic în cale
și aș veni la tine cu un gest în stilul tău
să-ți arăt cât de mult te iubesc
și cât de mult cred în viitorul tău.
De când vrei să vinzi casa?
De vreo două luni.
- De-asta e așa de curată. - Da.
Voiai să faci asta fără mine?
Tu ai cumpărat casa fără să-mi spui,
așa că m-am gândit s-o vând fără să-ți spun.
Bine.
Unde o să mergem?
În Austin, poate.
Crede-mă, nu trebuie să faci asta pentru mine.
O fac pentru noi.
- O luăm. - Ultimele...
O clipă. Ultimele luni au însemnat mult pentru mine.
- Nu vreau... - Stai.
Ce ai spus?
Vrem să cumpărăm casa.
Sigur vrei asta?
Vreau.
- Chiar vrei s-o faci? - Chiar vreau!
Dumnezeule!
Darryl.
Ce e?
- Mișto! - E doar pentru directorii PBS.
Am plătit 50 de dolari la filiala mea PBS ca să iau asta.
Vă rog, puțină atenție!
Acum un an, am primit prima mea comandă:
o frescă pentru Dunder Mifflin.
Am decis să fac povestea hârtiei.
Apoi cineva a desenat cu spray niște funduri pe ea
și am luat-o de la început.
Dar tot răul spre bine,
deoarece cred că am făcut pictura perfectă,
adică povestea noastră,
a tuturor.
E pentru tine, Jim.
Dați-i drumul!
Să facem o poză în fața ei.
Mă refeream la cei din birou.
Foarte frumos. Încă vreo câteva zeci.
Zâmbiți, vă rog!
Minunat. Am destule. Vă mulțumesc!
Gata, am nevoie de o băutură.
Da, toți avem nevoie de o băutură.
Dunder Mifflin, sunt Pam.
Îmi pare rău!
Jim Halpert nu mai lucrează aici.
Nu am văzut tot documentarul. După câteva episoade era prea dureros.
Tot voiam să țip la Pam.
Mi-a luat mult timp să fac atâtea lucruri importante.
E greu să accept că atâția ani am fost mai puțin fericită
decât puteam fi.
Jim era la doi pași de biroul meu și mi-au trebuit patru ani să ajung la el.
Ar fi bine să vadă lumea documentarul
și să-nvețe din erorile mele.
Nu fac o tragedie din asta. Acum sunt fericită.
Dar...
mi-ar tresări inima de bucurie
dacă cineva l-ar vedea și și-ar spune:
„Fii tare, ai încredere în tine, iubește-te, învinge-ți temerile.
Caută ceea ce-ți dorești.
Și acționează repede, fiindcă viața nu e prea lungă.“
Dacă am învățat ceva în toată această experiență,
e că... dacă filmezi pe cineva suficient timp,
sigur va face o prostie.
E în firea omului.
- Salut, prieteni! - Bună!
Cum e cu luna de miere?
Mai poate aștepta până mâine. Voiam să mai stăm cu voi.
Când vom mai fi aici cu toții?
J, P și D, cei trei prieteni. Îmi încălzește sufletul.
Ce-ar fi ca, la întoarcerea din luna de miere,
să facem o ședință de distracție?
Ce-i cu privirea asta?
Ar trebui să discutăm.
Haideți aici să vedeți ceva!
Ce e?
Probabil vă întrebați care va fi aportul vostru.
Pentru ce veți fi faimoși?
Poate vă va surprinde...
În sfârșit mă simt gata.
- Athlead e pe val. - Athleap.
Iar Jim poate reveni fără nicio grijă.
Vom mai veni în vizită, dar e timpul să...
Nu spune. Sunteți concediați. Amândoi.
Dwight, să n-o încheiem prost.
Nu fi idiot. E pentru compensații.
Pot să vă ofer o lună
pentru fiecare an petrecut aici. Atât.
Mulțumesc, Dwight!
Dacă vii în Austin...
Pentru ce? Artă? Muzică? Incredibila viață de noapte?
Nu, mersi.
Dar dacă veniți pe aici, veți avea un loc unde să stați:
în hambarul meu.
Așa să fie.
Dacă mă înțeleg cu colegii?
În primul rând, nu mai am colegi.
Am subordonați.
Deci... m-am înțeles cu subordonații?
Să vedem.
La relații cu furnizorii e Meredith Palmer,
singura care știe să dea ca lumea din cap pe Motorhead.
Oscar Martinez, contabilul meu, e nașul fiului meu.
Angela Schrute, fost mea contabilă, e acum soția mea.
Cel mai bun agent, Jim, mi-a fost cavaler de onoare,
iar administratorul de birou, Pamela Beesly-Halpert mi-e cea mai bună prietenă.
Deci...
Da.
Aș spune că m-am înțeles cu subordonații.
Poate că mă compătimiți,
dar eu chiar vă compătimesc
căci veți pleca de la Cornell!
Spuneți alături de mine.
Nu pot decât să stau aici și să jelesc!
Da!
Te-ai descurcat foarte bine.
Mulțumesc, tată! Darryl.
Mi-am petrecut mult timp aici, la Dunder Mifflin,
gândindu-mă la prietenii vechi, la grupul meu a cappella.
Dar e ciudat
că acum sunt exact unde voiam. Am o slujbă de vis la Cornell
și încă mă gândesc la prietenii mei vechi,
doar că e vorba de cei de aici.
Aș vrea să putem ști care sunt vremurile bune
înainte să le lăsăm în urmă.
Ar trebui să cânte cineva asta.
Am întâlnit cu un prieten după multă vreme
Uitaserăm cum ne mai cheamă
Dar nu contează căci în profunzime
Sentimentele au rămas de seamă
Imaginează-ți că ai putea să vezi un film al vieții tale.
Ai putea vedea cum te schimbi
și... faci greșeli... și te dezvolți.
Ai vedea cum te îndrăgostești.
Ai vedea cum devii soț...
părinte.
Voi mi-ați oferit asta.
Și asta e...
un dar uimitor.
Jim, știi proba de Flonkerton când făceai Olimpiada la birou?
A fost minunat.
Mulțumesc, Phyll!
Încă mai am medalia aia.
Ai măcar o saltea?
Nu, dar încă mai am medalia.
Oscar?
Cred că sunt homosexual.
De ce spui asta?
Sunt foarte sentimental.
Nu ești homosexual.
- Nu, dar motivul... - Nu ești homosexual.
Chipurile cunoscute acum
Au aceeași ardoare orișicum
Cred că le-am mai cunoscut cândva
Cum ați făcut asta?
Cum ați imortalizat situația reală?
Ce simțeam, cum ne făceam să râdem
și cum reușeam să mergem mai departe. Cum ați făcut-o?
Și cum funcționează camerele?
Totul pare foarte arbitrar.
Am depus cerere de angajare aici pentru că făceau angajări.
Mi-am luat un birou în spate pentru că era gol.
Dar...
oricum ajung acolo sau oriunde se vor afla,
ființele umane au acest dar miraculos de a transforma acel loc în cămin.
Să mergem.
Sunt norocoasă că am putut să-mi spun povestea mea ieftină
tuturor celor care cred
că numai ei pot defeca în tocătorul de hârtii.
Nu ești singură, soro.
Să bem o bere cândva.
Mă bucur că s-a filmat totul
ca să mi-i amintesc pe toți și ce am făcut.
Am lucrat atâția ani cu hârtie
și nu am scris nimic.
Am vândut hârtie în firma asta 12 ani.
Trebuia să vorbesc cu clienții la telefon
despre cantități și tipuri de hârtie.
Chiar dacă nu mi-a plăcut fiecare clipă,
tot ce am
e datorită acestei slujbe.
Această slujbă stupidă, minunată...
plictisitoare...
Și uimitoare.
Mi s-a părut ciudat când ne-ați ales pe noi pentru documentar,
dar, una peste alta,
cred că o firmă obișnuită de papetărie, ca Dunder Mifflin,
a fost un subiect bun pentru documentar.
E multă frumusețe în lucrurile obișnuite.
Nu asta e ideea?