Na pomoč! Naj mi kdo pomaga!
Je kdo tam?
Sranje, najbrž sem mrtev.
Nisi mrtev. -Kdo govori?
Prižgite luči!
Saj bi jih, če bi jih mogel.
Kaj, hudiča, se dogaja? Kje sem?
Tega še ne vem.
Kaj tako smrdi?
Nič ne vidim, ti kurbež.
Sranje.
Na pomoč!
Nihče te ne sliši.
Kaj pomeni vse to? -Pomiri se.
Si ranjen? -Kaj pa vem. Ja.
Kako ti je ime?
Totalni Zmedenec. In kako je ime tebi? Kaj se dogaja tu?
Sem Lawrence Gordon. Zdravnik.
Prebudil sem se tu prav tako kot ti.
Ga poznaš? -Ne.
Se ti sanja, kako si prispel sem? -Ne.
Kaj je zadnje, česar se spominjaš? -Nič.
Zlezel sem v posteljo v svojem klinčevem stanovanju, prebudil pa sem se v še hujši luknji.
In ti?
Ni veliko povedati.
Bil sem na poti iz službe domov, drugega pa se ne spominjam.
Prvič vidim truplo. V resničnem življenju so videti drugačna.
Ne premikajo se.
Po verigah sodeč, je nekdo hotel,
da tudi midva ne odideva prav daleč.
Vidiš kakšno brazgotino? -Kaj?
Tako počnejo. Ugrabijo te, omamijo;
še preden se zaveš, se znajdeš v kadi, tvoje ledvice pa so že na prodaj na spletu.
Nihče ti ni odstranil ledvic. -Vidiš tako na daleč?
Zvijal bi se od bolečin ali pa bi bil že mrtev.
Verjemi mi.
Si kirurg? -Ja.
Mi boš povedal, kako ti je ime?
Adam.
No, Adam...
začeti bo treba premišljevati, zakaj sva tu.
Kdorkoli naju je že zvlekel sem, bi naju lahko že zdavnaj ubil.
Pa naju ni.
Očitno nekdo nekaj hoče od naju.
Vprašanje je, kaj.
Tista ura. -Kaj je z njo?
Povsem nova je. -In?
Očitno nekdo hoče, da veva, koliko je ura.
Mislim, da lahko dosežem vrata.
Kaj je to?
Oprostite mi.
Kaseta je. -Kje si jo našel?
V mojem žepu je bila.
Na njej piše: Zavrti me.
Dajmo, dajmo.
Meni ga vrzi.
Ni pravi?
S srajco si pomagaj. -Kaj?
S srajco.
Daj no.
Ne bo šlo.
Razglej se. Gotovo je kje kaj uporabnega.
Ničesar ni. -Nekaj mora biti.
Dajmo, saj zmoreš.
Daj. Še enkrat.
Vstani, Adam. Najbrž se sprašuješ, kje si.
Povem ti, kje bi utegnil biti.
Utegnil bi biti v prostoru svoje smrti.
Doslej si preprosto sedel v senci
in opazoval druge, kako preživljajo življenje.
Kaj vidijo opazovalci, ko se pogledajo v zrcalo?
Jaz te vidim kot nenavadno mešanico nekoga,
ki je jezen, otopel,
predvsem pa pomilovanja vreden.
Danes boš opazoval svojo smrt, Adam.
Ali pa stori kaj zoper to.
Ne razumem.
Vrzi mi kasetar.
Ne, ti mi vrzi svojo kaseto.
Če se hočeva izvleči od tod, morava združiti moči.
Vrzi mi ga torej.
In če se polomi? Ti mi vrzi svojo kaseto.
Dr. Gordon. Tole je vaša budnica.
Vsak dan ste pri delu ljudi obveščali,
da bodo kmalu umrli.
Zdaj boste vzrok smrti vi.
Vaša naloga v tej igri je ubiti Adama.
To morate storiti do šestih.
Z vama v prostoru leži mož.
Če je v tvoji krvi toliko strupa,
ti preostane le, da se ustreliš.
Možnosti za zmago...
so skrite vsenaokrog.
Zapomnite si: X označuje kraj, kjer je skrit zaklad.
Če Adama do šestih ne ubijete,
bosta umrli Alison in Diana, dr. Gordon.
Vas pa bom pustil zgniti v tem prostoru.
Naj se igra začne.
Daj ga sem. Takoj.
...bosta umrli Alison in Diana, dr. Gordon.
Vas pa bom pustil zgniti v tem prostoru.
Se ti sanja, kdo je to?
-Naj se igra začne.
Pozna naju. -Samo hip.
Kaj misliš?
Najbrž gre za šalo, mar ne?
Naj se igra začne.
Poslušaj.
...poslušaj srce...
Kaj, hudiča, pomeni to s poslušanjem srca?
Poglej v straniščno školjko.
Dajmo, dajmo.
Si kaj našel? -Nič trdnega.
Snemi pokrov.
Ljubše bi mi bilo, če bi sem pogledal najprej.
Kaj je zavito?
Mi podaš drugo?
Drek! Drek!
Noče, da bi prerezala verigo,
pač pa da bi zarezala v stopala.
Mislim, da vem, kdo nama je to storil.
Kaj si rekel? -Ni nekdo, ki ga osebno poznam,
pač pa nekdo, za katerega sem le slišal.
Jezus Kristus! Govori! Kdo je?
Nazadnje sem slišal,
da ga policija še ni ujela.
To vem zato, ker sem bil med osumljenci.
Začel bom od začetka.
Dolgo je že tu. Najmanj tri tedne.
Žrtev je 46-letni moški.
Izkrvavel je. Večinoma iz stegenske arterije.
Začel je na zadnjem koncu kletke
in si utrl pot skozi ostro mrežo.
Presenetljivo je, da je sploh prišel tako daleč.
Ureznine so tako globoke, da smo na tleh našli sledi njegove želodčne kisline.
Pa tudi tole smo našli.
Pozdravljen, Paul.
Si povsem zdrav, razumen moški iz srednjega razreda.
Prejšnji mesec si si z britvijo porezal zapestje.
Si se porezal, ker si v resnici želel umreti,
ali si hotel le pritegniti pozornost?
Nocoj mi boš pokazal. Ironija: če hočeš umreti,
moraš ostati, kjer si. Če pa hočeš živeti,
se boš moral spet porezati.
Skozi bodečo žico poišči pot do vrat.
A pohiti. Ob treh se vrata zaprejo...
in po tem bo ta soba postala tvoja grobnica.
Koliko krvi boš prelil, da ostaneš živ, Paul?
Vrata so bila povezana s štoparico. Do treh so bila odprta...
potem pa so se s treskom zaprla. Dve uri je imel na voljo.
Košček žage.
Tule se bomo zadržali kar nekaj časa, Sing.
Časniki so ga poimenovali ubijalec z žago,
čeprav, tehnično gledano,
on sploh ni morilec.
Nikoli ni nikogar ubil.
Poišče način, da se njegove žrtve ubijejo same.
Zdravo, Mark. Če si res tako bolan,
zakaj imaš potlej toliko svojih fotografij?
Preizkusiva tvojo tako imenovano bolezen.
Pravkar se ti po venah pretaka počasi delujoči strup.
Protistrup je v sefu.
Odpiralna kombinacija
je zapisana na steni.
Pohiti in ga odpri. A pazi, kod stopaš.
Mimogrede: snov na tvojem telesu je vnetljiva.
Na tvojem mestu bi bil previden s tisto svečo.
Na pomoč!
Ljudje, ki jih boš svojim dejanjem opekel,
se utegnejo maščevati.
Še nekaj sem našla. Dve stvari pravzaprav.
Nekdo je bil tu zunaj in opazoval skozi tole luknjico.
Kaže, da si naš prijatelj za svoje bolne igrice rad vnaprej rezervira sprednji sedež.
Tudi pri zadnji žrtvi je bil tu.
Le da nam je tokrat pustil svojo svetilko.
Naj hitro poiščejo morebitne prstne odtise. -Razumem.
V redu. Bolnik ima tumor, ki se ga ne da operirati.
Začel se je kot rak na debelem črevesju.
Bolnik je prišel na redni pregled,
zato lahko opazujemo nadaljnji potek bolezni.
Bolnik je imel... -Ime mu je John, dr. Gordon.
Zelo zanimiv človek je.
Hvala za informacijo, Zep.
Kot lahko vidite, strežno osebje vzpostavi z bolniki posebne vezi.
Naj nadaljujem, bolnik... -Dr. Gordon, pokličite na recepcijo.
Nekdo očitno noče, da bi vam povedal kaj o bolniku.
Dr. Gordon, sem detektiv Tapp,
to pa je detektiv Sing. Oddelek za umore.
Impresivno.
Hvala. Trudim se.
Oprostite, ker vas motiva pri delu. -Je že dobro.
Kako vama lahko pomagam, gospoda?
Nama lahko poveste, kje ste bili sinoči
med triindvajseto in eno?
Zakaj vaju zanima?
Nekaj vprašanj bi vam rada zastavila v zvezi s tem.
V vaše dobro je bolje, če to opravimo na postaji.
Bi šli, prosim, z nama?
Bojim se, da ne bo šlo.
Ne morem kar oditi. Delo me čaka, pa še žena ima danes avto.
Nič ne de, z nama se lahko peljete. Doktor?
Žal mi je. Še enkrat mi povejta, za kaj sploh gre.
Je to vaše, doktor?
Torej se ti ne sanja, kako se je tvoja svetilka znašla na prizorišču umora?
Tako je, Brett.
Moram te vprašati, kaj si počel sinoči.
Z nekom sem se sestal.
S kom?
Če ne moreš biti odkrit z menoj... -Nekoga sem obiskal. Pa ne bolnika, v redu?
Kaj naj storim?
Kot odvetnik in prijatelj ti svetujem, da poveš, kje si bil, in tako dokažeš svojo nedolžnost.
Alibi jim ponudi zdaj,
pozneje ti ne bo nihče verjel.
To je bilo pred petimi meseci.
Hotel mi je naprtiti umor.
Preverili smo vaš alibi. Trden je.
Dobro. Smem zdaj domov?
Imamo žrtev, ki ji je uspelo pobegniti.
Bi imeli kaj proti, če še malce ostanete in poslušate njeno izpoved?
Morda se česa spomnite. -Rad bi pomagal, a...
To bi zelo cenili.
Edina je, ki ji je uspelo. -Prav.
Amanda...
...povej prvo stvar, ki se je spominjaš.
Prebudila sem se. Vse, kar sem okusila, sta bila kri...
...in kovina.
Zdravo, Amanda.
Ne poznaš me, a jaz poznam tebe.
Rad bi se igral. Tole se bo zgodilo, če izgubiš.
Naprava, ki jo nosiš, je zataknjena na tvoji zgornjo in spodnjo čeljust.
Ko se ura izteče,
ti bo odprla in razparala usta.
Gre za nekakšno predelano medvedjo past.
Pokažem ti.
Napravo odklepa en sam ključ,
ki je v želodcu tvojega mrtvega sojetnika.
Razglej se, Amanda. Vedi, da ne lažem.
Raje pohiti.
Izberi življenje ali smrt.
Potem sem zagledala truplo.
Tam je bil nož.
Injiciral mu je prekomeren odmerek opiata.
Ni se mogel premikati, tudi čutil ni kaj dosti.
Hočete reči, da je bil živ? -Ja.
Kaj se je zgodilo potem, ko si prišla do ključa?
Čestitam. Še vedno si živa.
Večina ljudi je za življenje prav nehvaležnih.
Ti pa nisi takšna. Nič več.
Odvisnica si, mar ni tako, Mandy?
Misliš, da te je zato izbral?
Si hvaležna, Mandy?
Pomagal mi je.
Si prepričan, da je on? -Ja, prepričan sem.
Kako naj vem, da ne lažeš? Lahko da si me ti spravil sem!
V prav takšnem položaju sem kot ti. -Ni res!
Imaš nekaj, česar jaz nimam. Informacijo. Ti veš, kdo je to storil.
Povej, kaj se dogaja,
sicer te porežem s tem. Me slišiš? Porezal bom...
Kaj pa je? -Dvostransko ogledalo.
Vidim vaju.
Za to torej gre. Resničnostna televizija.
-Mene ne glejta, jaz vama ne morem pomagati.
Me slišiš? Strašansko se zabavam.
Razen pri seksu se še nisem tako zabaval.
Glej, da boš vse posnel.
To ne bo pomagalo.
Boš kar pustil, da vse posname? -Tega ne boš preprečil.
Ne moreva iz verig,
pa tudi stekla ne boš polomil.
Prej je vse dobro premislil.
Videti je, da ga občuduješ.
Do rezultata človek pride le z razumevanjem.
Tako se borimo tudi proti boleznim.
Na traku je ukazal, naj poiščeva X.
Nekje v tem prostoru mora biti. Pomagaj mi ga najti.
Kako si lahko tako miren, čeprav veš, da ima v pesti tudi tvoja ženo in otroka?
Prav zdaj lahko z njima počne karkoli.
Misliš na to? -Seveda mislim na to!
Premišljujem, kaj sem nazadnje rekel hčerki.
Diana, ljubica, kaj pa je?
Me slišiš? -Mamica.
Kaj je, miška? -V moji sobi je nek moški.
Ni to le plod tvoje domišljije?
Govoril je z mano.
Prav, preiščem tvojo sobo. -Očka hočem.
On bo opravil z grozovitežem.
Kakor hočeš. Pridi.
Larry, oprosti, ker motim. A spet je imela more.
Samo hip.
Želi, da preiščeš njeno sobo.
Samo ta odstavek še dokončam.
Pridi, ljubica, skupaj jo preiščiva.
Končal sem.
Vidiš? Nikogar ni v tvoji sobi.
Nikakršnega grozoviteža. Boš lahko zaspala?
Še vedno me je strah. -Res?
Daj mi nožico.
Kako velika je.
Se spomniš tega?
"Tale prašiček je šel v trgovino, tale je ostal doma.
"Ta prašiček je dobil pečenko, tale pa ničesar.
"Ta prašiček je bežal vse do doma.
Sovražim tole reč.
Na delo moram, ljubica. Saj veš, kakšna je očkova služba.
Daj no.
Zdaj pa poskusi zaspati, prav?
Saj naju ne boš zapustil, mar ne, očka?
Kaj?
O čem pa govoriš? Da bi zapustil tebe in mamico?
Ne, ljubica. Tega ne bi nikoli storil.
Kdo ti je vcepil to misel? -Nihče.
Ni resnična, prav?
Kako te imam rad? -Zelo.
Zelo. -Tako je.
Lahko noč, ljubica. -Lahko noč, očka.
Jutri ti bom prebral najljubšo pravljico. -Prav.
Ne vem, kako dolgo bom še zmogla.
Kaj pa govoriš?
Kako se moreš pretvarjati, da živiš srečno?
Saj sem srečen. -To je navadno sranje.
Raje bi videla, da vzkipiš in mi zabrusiš, da me sovražiš.
V tem bi bilo vsaj nekaj strasti.
Bi jo rad videl?
Prelepa je. -Hvala.
Bosta imela še kaj otrok? -Govorila sva že o tem.
A pri toliko obveznostih se je težko osredotočiti že na enega.
In kje je srečna žena?
Za fotografijo, ki jo pravkar gledaš.
Moja najljubša, ker smo na njej vsi trije.
Ponavadi fotografiram jaz,
zato me ni na fotografijah.
Ni je tu. -Kaj?
Fotografije, o kateri si govoril, ni tu.
Res? Si prepričan? -Ja.
Gotovo jo je vzel on.
Kako se moreš pretvarjati, da živiš srečno?
Saj sem srečen. -To je navadno sranje.
Raje bi videla, da vzkipiš in mi zabrusiš,
da me sovražiš. V tem bi bilo vsaj nekaj strasti.
Pozneje se bova pogovorila, prav?
Pojdi že.
Lahko noč, dekletce.
Diana?
Mamica!
Ne drznite si! Stran od nje!
Človeček...
vidim te.
Ali dr. Gordon ve, da si pri njegovi ženi?
Vem, da nekaj veš.
Kaj počneš tam?
Čakaš doktorja? Tudi jaz čakam nanj.
Nikoli te ne bi smel izpustiti.
Nekdo je stal tam in opazoval.
Ne veš, kako se je tvoja svetilka znašla
na prizorišču umora? -Vaš alibi je trden.
Nikoli te ne bi smel izpustiti.
Prispela sva.
Uboga ženska je povedala vznemirljivo zgodbo.
Žal mi je, ker pri preiskavi ne morem kaj dosti pomagati.
Prejšnji teden smo aretirali zobozdravnika.
Malce preveč se je rad igral z otroki.
Stanuje dve ulici od tod.
Kanalizacija se vije tudi pod to sosesko, doktor.
Zdravo, Amanda.
Ne poznaš me, a jaz poznam tebe.
Igral bi se rad. Tole se bo zgodilo, če zgubiš.
Na napravi, ki jo nosiš, je ura.
Ko se izteče...
ti bo odprla in razparala usta.
Takoj se vam pridružim.
-Predelana medvedja past.
Pokažem ti.
Tapp. Na pivo gremo. Greš zraven?
Ne. Hvala vseeno. -Saj veš, da vedno vprašam.
Obstaja samo en ključ, ki odklepa napravo.
Pustil te bom, da uživaš.
V želodcu tvojega mrtvega sojetnika je.
Ne razumi tega kot znak nespoštovanja,
a morda bi si moral najti punco.
V želodcu tvojega mrtvega so jetnika je.
Razglej se.
Razglej se, Amanda. Vedi, da ne lažem.
Pa pohiti.
Sing, počakaj.
Pridi sem. -Kaj je?
Se spominjaš 118. ulice?
K2K.
Ozemlje bande je obsegalo le štiri ulice.
Zdaj pa poslušaj tole.
Preveriti moramo vsa poročila o požarih,
ki so v zadnjih dveh tednih izbruhnili na tem območju.
Takoj se loti dela!
V torek 17-ega minuli teden je prišlo do požara
na številki 213 Stygianove ulice.
Gre za zgradbo nekdanje tekstilne tovarne.
Bo to dovolj za sodni nalog?
Kdo govori o njem?
Takoj? -Zakaj pa ne.
Vsaj tema naju ščiti.
Tako kot kogarkoli drugega.
Imam te.
Kaj, hudiča, je tole?
Sranje.
Sing! -Kaj?
Poglejva, kaj bo storil. -Zakaj neki? Imava ga.
Ne veva, kakšen je videti. Poglejva, kaj bo storil.
Ni govora.
Jebeš to. Zgrabil ga bom.
Kaj, hudiča... Sranje!
Si že buden, Jeff?
Prihodnjič bo treba močnejših pomirjeval. Ne joči.
Tvojemu življenju sem dal smisel.
Si testni objekt za nekaj veličastnega.
Stoj! Policija! -Ne premikaj se!
Roke kvišku!
Zdaj se odločita.
Čez 20 sekund se bo življenje tega moškega izteklo.
Utihni! -Izključi!
Sing, ustavi to reč! Jaz bom položil tega prasca!
Premakni se!
Kako se izključi? -Povej mu!
Z enim ključem. -Kje je?
V škatli. -Škatli?
Kateri ključ? -Povej mu, kateri ključ!
Čas se izteka. -Zapri gobec in lezi na tla, kurbež!
Kaj ti je pomembnejše, častnik,
moja aretacija ali življenje drugega človeškega bitja?
Na kolena! Roke na glavo!
Jezus. -Pomagaj mi!
Ja, bolan sem, častnik.
Tapp, nobenih ključev ni tukaj.
Bolezen me grize od znotraj.
Bolan zaradi ljudi, ki ne cenijo blagoslovov.
Bolan zaradi tistih, ki se rogajo trpljenju drugih.
Vseh sem sit!
Ne! Tapp. Sranje.
Vrnem se pote. V redu?
Stoj, sicer streljam!
Imel sem te na kolenih pred seboj.
Bežal si.
Prestrašeno si bežal, ker sva te imela.
Ta primer bova zaključila.
Zaključila ga bova, Sing.
Zaključila bova ta primer.
X označuje kraj.
Še enkrat morava preiskati prostor.
Kaj počneš tam?
Oprostite mi.
Če sem obtičal v tej sobi s teboj,
še ne pomeni, da ti moram vsakih 10 sekund poročati.
Ne razumem, zakaj ne bi drug drugemu pomagala.
Kaj naj pa storim? Na verigi sem.
Prav zato se morava pogovoriti. Misliti morava.
Saj premišljujem!
Torej misli deli z mano!
Ugasni luči. -Kaj?
Ugasni jih, prosim. -Zakaj?
Za hip jih ugasni.
Jezus. Za tvojim hrbtom.
Le kako tega nisva ugotovila že prej? -Zaradi luči ga ni bilo videti.
Zaradi posebne barve pride do izraza le v temi.
Odpri jo. -Zaklenjena je.
Ključ. Tisti iz ovojnice. Kje je?
Kje za vraga... Izvoli.
Mobitel. Najčudovitejši izum na tem planetu.
In še drugi najčudovitejši izum.
-Daj mi to. -Se šališ?
Nekaj, kar sva našla tule, boš vtaknil v usta?
Ja, pripravljen sem tvegati. Daj sem.
Briga me. Daj mi eno.
Cigarete so neškodljive. Obljubljam.
Strupena je le, če jo namočite v kri.
Premislite. Da ubijete Adama, ne potrebujete pištole.
Lahko, prosim, dobim cigareto?
Policijo bom skušal poklicati.
Sranje.
Klice lahko očitno le sprejemava.
Počakaj. To se je že zgodilo.
Sinoči, ko sem končal v bolnišnici.
sem šel proti avtu.
Mislil sem, da sem sam, a prepričan sem, da je bil tam še nekdo.
Tisti stvor je čakal name.
Kako si vedel, da je treba ugasniti luči? -Saj je vseeno. Delovalo je.
Ja, ampak kako si vedel? -Nagon pač.
Nagon? -Ja.
Veš kaj. Slab lažnivec si.
Govoriš, kot bi me poznal.
Česa mi še nisi povedal?
Pa poglejva.
Na moj šesti rojstni dan me je najboljši prijatelj, Scott Tibbs,
zabodel z zarjavelim žebljem. Tega ti nisem povedal.
Tudi tega ne, da je bilo moje zadnje dekle feministična vegetarijanska punkerica.
Pustila me je, ker je menila, da sem preveč jezen.
Tudi tega ti nisem povedal, da imam noht na nogi... -Nehaj!
Vedel si, da je treba ugasniti luči. -Karkoli.
Nezrel si.
Bi rad vedel? -Ja.
Izvoli.
Ljubi bog.
Kje si jo dobil?
V tvoji denarnici je bila, za fotografijo tvoje hčerke.
Zakaj mi je nisi že prej pokazal? -Nisem mogel.
Žal mi je.
Kaj boš storil z njima, pankrt?
Premisliti moram.
Premislite. Da ubijete Adama, ne potrebujete pištole.
Če ima človek v krvi toliko strupa,
mu ne preostane drugega, kot da se ustreli.
Kaj počneš?
Hej.
Kaj, hudiča, počneš?
Adam, poslušaj. Igraj mojo igro.
Si razumel?
Torej še kar hočeš tisto cigareto?
Ja, vsekakor.
Tako, storil sem!
Ubil sem ga s strupom, tako kot si hotel.
Kje je moja družina? Kje sta?
Kaj?
Elektrika bi me skoraj ubila. -Kaj?
To je bila najina pot od tod! -Me nisi slišal?
Spravi to reč z mene!
Nehaj igrati! -Bi si izmislil kaj takega,
da bi pokvaril tvojo butasto šarado?
Zdaj mi je pa dovolj.
Prekleto!
Zdaj se vsega spominjam.
Spomnim se, kako sem pristal tu.
Krasno.
Je kdo tu?
Slišim vas.
Kaj...
Kdo je to? Kdo je tukaj?
Pridi ven! Ubil te bom, kurbež!
Kdo je? -Očka.
Diana? -Očka, si ti?
Ja, ljubica. Jaz sem.
Strah me je, očka.
Ne skrbi, ljubica, vse bo še v redu.
Kje je mamica? -Z mano.
Naj govorim z njo, ljubica. V redu? Daj mi mamico.
Grozovitež iz moje sobe je tu.
Zvezal naju je...
...in pištolo ima.
Kateri moški?
Prosim te, pridi domov, očka.
Halo?
Diana!
Larry? -Ali?
Je Adam tam?
Kako veš?
Ali, kaj se dogaja?
Ne verjemi Adamovim lažem.
Pozna te. O tebi je vedel vse.
Halo? Ali?
Halo?
Bodi preklet!
Samo prst položi nanju, pa te ubijem! Me slišiš?
Prasec? Ubil te bom!
Sta celi?
Žena je omenila tvoje ime.
Kaj je rekla?
Rekla mi je,
naj ti ne verjamem.
S čim v zvezi?
Rekla je, da me poznaš.
Kdo si?
Saj veš, kdo.
Pusti laži! Lažnivec si.
Resnico hočem!
Lažnivec da sem?
Kaj pa si ti počel minulo noč, Lawrence?
Delal v bolnišnici, reševal bolne otroke?
Rekel si mi, da si šel sinoči od doma naravnost v bolnišnico.
Kar je tudi res.
Ne, ni res. Tvoja žena ima prav, Larry.
Se ne spominjaš fotografiranja na parkirišču?
Dokažem lahko, da se sinoči bolnišnici nisi niti približal.
To sem že počel, Larry.
Že nekaj dni te fotografiram.
Zakaj?
Bi rad vedel, kaj počnem? Plačujejo me, da fotografiram bogataše, kakršen si ti.
Takšne, ki se v motelih onegavijo s svojimi tajnicami.
Sinoči sem bil pred tvojo hišo in fotografiral tvoj odhod.
Sledil sem ti...
...vse do tiste hotelske luknje.
Si jih imel ves čas pri sebi?
Našel sem jih v cunji, v kateri je bila zavita žaga.
Ne vem, kako so prišle sem.
Poln laži si!
Sprijazni se, oba sva lažnivca. A moj fotoaparat ne laže.
Tega ne zna. Pokaže, kar postaviš predenj.
Poteši mojo radovednost. Kaj si počel v hotelski sobi?
Hitro si jo namreč zapustil.
Zakaj si mi poslala sporočilo, čeprav si vedela, da sem doma?
Nisem vedela, ali ti bo sicer uspelo oditi od doma.
Za sporočila sem določil natančne ure.
Tega ne moreš početi.
Pri teh rečeh se ne oziram na pravila.
Kaj je narobe, dr. Gordon?
Napak je, da sem ti rekel, da pridi sem.
Mislila sem... -Prosim.
Žal mi je.
Si komu povedal, da si tu? -Ne.
Halo?
Za vas je. -Zame?
Halo?
Vem, kaj počnete, doktor.
Iti moram. -Kaj se je zgodilo?
Iti moram.
Kdo je bil? -Kdo?
Tisti, ki ti je plačal, da mi slediš.
Pravi si Bob in plačuje mi vnaprej.
200 čukov na noč.
Če bi vedel, da bom končal tu, bi zahteval veliko več.
Ali to pomeni, da si videl, kaj se mi je zgodilo?
Videl sem te lesti v avto. To je vse.
Nisem spraševal po tvojem imenu, nisem vedel, kdo si.
Ne vem, kako sem se znašel tu, pa tudi tega ne, kako si sem prišel ti.
Le fotografiral sem in šel naravnost domov, da bi fotografije razvil.
Ovedel sem se priklenjen za cev
v predpotopni kopalnici,
bolščeč v človeka, ki sem ga vso noč fotografiral.
Tisti, ki ti je plačal, da me fotografiraš, naju je, to je jasno, spravil tudi sem.
Morda. -Kaj se to pravi?
Seveda je tako. Kakšen je bil videti?
Moški pač. -Je bil visok, vitek, debel? Kakšen?
Nisem si delal zapiskov o njegovem videzu.
Česa v zvezi z njim se gotovo spominjaš. -Ne.
Hočeš reči, da se ne spominjaš prav ničesar?
Povedal sem ti. -Za božjo voljo! Vdam se!
Visok, črn možak je. Na vratu ima brazgotino.
Tapp?
Detektiv Tapp.
Človek, ki mi je plačal, ni bil policaj.
Ne. Odpustili so ga iz policije.
Zlomil se je, ko so ubili njegovega partnerja. A to ga ni ustavilo, da me ne bi nadlegoval.
Dedec je postal obseden.
Prepričan, da sem povezan z umori.
Ti pa si mu pomagal.
Od njega si vzel denar in vdrl v mojo zasebnost.
Kako lahko počneš kaj takega? -To je potreba po hrani.
Seveda.
Veš, Adam, nisi žrtev te igre...
njen del si. -A tako?
Policaj očitno misli, da ti stojiš za vsem tem.
Povedal sem ti, da ni policaj.
Mrhovinar je, tako kot ti. -Kaj te bolj jezi;
to da sem te fotografiral
ali to, da sem ovekovečil, kako varaš ženo?
Nisem je prevaral! -Kaj ti mar, kaj mislim jaz?
Briga me, pa če si premazan s kikirikijevim maslom
in obkrožen s 15-imi kurbami.
Kako sem prišel sem?
Vse sem imel pod nadzorom.
Vse moje življenje je bilo v popolnem redu.
Ljubica, je vse v redu?
Mamica pričakuje, da boš zdaj res močna.
Nikomur ne bom dopustila, da ti kaj stori. Razumeš?
To je moja punčka.
Je bil sinoči v vaši hiši še kdo,
-razen tvojih žene in hčere? -Ne.
Še nekdo je na fotografiji.
Poznam ga. To je Zep.
Ime mu je Zep.
Strežnik iz bolnišnice.
Ti mali perverzni psihopat.
Užival bom, ko boš plačal za tole.
Pankrt ušivi!
Poglej.
Časa nama je zmanjkalo.
Je že v redu. -Mamica, pomagaj mi.
Dr. Gordonu se je čas iztekel.
Zdaj moram storiti, kar pač moram storiti.
Bojim se, da mu boste morali vi povedati, da mu ni uspelo.
Si ti, Zep? Pankrt! Vem, da si ti, pezde!
Larry. -Ali?
Ni ti uspelo.
Halo?
Ne premikaj se. Ostani na tleh.
Daj mi telefon.
Sem z njim!
Larry? -Ali!
Ljubica, je vse v redu? -Ne.
Ne, nismo... Na tla!
Larry, kje si?
Ne vem. Zaprt sem v neki kopalnici.
Kaj pa govoriš?
Žal mi je, Ali. -Larry, tu te potrebujeva.
Žal mi je za vse. Jaz sem kriv.
Odpusti mi. Vselej sem bil srečen s tabo.
Mamica!
Ali!
Mamica, pomagaj mi!
Stoj!
Ne.
Kaj za vraga?
Ga. Gordon.
Diana.
Zdaj bom ubil vašega moža, ga. Gordon.
Lawrence!
Lawrence, vstani!
Potrebujem te!
Hvala bogu. Mislil sem, da si mrtev.
Stresel me je z elektriko. -Sem ti rekel.
Enako se je zgodilo meni. Nisem lagal, vidiš?
Prekleto!
Ubil te bom, kurbež zmešani.
Ne!
Lawrence, pomiri se.
Gotovo obstaja rešitev. -Ne morem biti miren!
Družina me potrebuje!
Bog, ne!
Nehaj.
Lawrence, pomiri se.
Obstaja pot od tod!
Ne! Ljubi Bog!
Kaj delaš?
Kaj delaš, Lawrence?
Kaj...
Ljubi bog!
Lawrence, nikar! Ne!
Rotim te, Lawrence!
Tega ti nisem zakuhal jaz!
Umreti moraš. -Ne, živeti hočem!
Žal mi je. -Živeti hočem!
Moja družina.
Storil sem!
Zdaj mi ju pokaži!
Hvala lepa, častnik.
Larry? -Si ga dobila?
Ne oglasi se.
Policijo sem poklical. Vse bo v redu.
Pankrt! Ubil te bom!
Ubil te bom, pankrt!
Prepozni ste.
Zakaj? -Takšna so pravila.
Vse bo še dobro. Samo v ramo si ranjen.
Po pomoč moram.
Ne zapuščaj me! Ne!
Ne skrbi. Nekoga pošljem. Obljubim.
Ključ.
Ključ!
Pozdravljeni, g. Hindle...
ali za osebje bolnišnice: Zep
Hočem, da se odločite.
V vas se pretaka počasi delujoči strup.
Protistrup zanj imam samo jaz.
Bi umorili mater in otroka, da bi se rešili?
Čas g. Gordona je potekel.
Ga. Gordon!
Če ste pripravljeni, dobro poslušajte. Obstajajo pravila.
Zakaj? -Takšna so pravila.
Ključ za verigo je v kopalni kadi.
Zelo zanimiv človek je. Ime mu je John.
Ima tumor, ki se ga ne da operirati.
V moji notranjosti me nažira bolezen.
Videti je kot naš prijatelj Žagar.
Sit ljudi, ki ne cenijo blagoslovov.
Kaže, da si naš prijatelj za svoje bolne igrice rad rezervira sprednji sedež.
Zdravo, Mark.
Dr. Gordon, rad bi se igral.
Večina ljudi ni prav nič hvaležna za življenje.
Ti pa nisi takšna. Nič več.
Igra je končana.
Nikar!
Priredba: Johnny