Ajutor! Să m-ajute cineva!
E cineva acolo?
Ei!
La naiba! Probabil c-am murit.
- Nu eşti mort! - Cine e acolo?
Cine-i acolo?
- N-are rost să ţipi! Am incercat deja.
Aprinde lumina!
Aş face-o dacă aş putea.
Ce dracu se întâmplă? Unde sunt?
Nu ştiu încă.
Ce-i mirosul ăsta?
Aşteaptă un moment. Cred c-am găsit ceva.
Fir-ar să fie!
Ajutor!
Nimeni nu te poate auzi.
Ce dracu-i asta?
Calmează- te!
Eşti rănit?
Nu ştiu. Da!
Cum te numeşti?
Mă cheamă: "Foarte confuz". Pe tine?
- Ce se întâmplă aici? - Numele meu este Lawrence Gordon, sunt medic.
M- am trezit aici, ca şi tine.
ÎI recunoşti?
Nu.
Ai idee cum ai ajuns aici?
Nu.
- Care-i ultimul lucru pe care ţi-I aminteşti? - Nimic.
M- am culcat în apartamentul meu şi m-am trezit în această gaură.
Dar tu?
Nu e mult de zis...
Mă îndreptam spre casă după servici, şi nu-mi mai aduc aminte altceva.
E primul cadavru pe care-I văd.
Sunt diferite în realitate.
Nu se mişcă.
După cum arată Ianţurile astea...
cineva nu vrea ca nici noi să mergem prea departe.
Vezi vreo cicatrice?
Cum?
Asta fac, te răpesc şi te droghează, apoi te trezeşti într-o cadă, fără rinichi.
- Nimeni n-o să- ţi ia rinichii! - Cum poţi să ştii?
Pentru că, ori ai fi fost în comă, ori deja mort până acum. Crede-mă!
- Ce, eşti chirurg? - Da.
Deci...
Îmi vei spune numele tău?
Adam.
Ei bine, Adam...
Ceea ce trebuie să facem...
este să ne gândim de ce suntem aici.
Cine ne-a adus aici ne-ar fi putut omorî până acum. Dar n-a făcut-o.
Probabil că vrea ceva de la noi.
Întrebarea e ce?
- Ceasul ăla. - Ce-i cu el?
Este nou.
Şi?
Evident că cineva vrea să ştim cât e ceasul.
Aşteaptă un pic. Cred că pot ajunge la uşă.
Ce-i aia?
Scuză- mă!
- E o casetă. - Unde ai găsit-o?
Era în buzunar.
Scrie: "Ascultă- mă!".
Haide.
Arunc-o aici.
Nimic?
Foloseşte-ţi cămaşa.
Poftim?
Cămaşa ta.
Haide.
- Nu va merge. - Uită- te în jur, poate poţi folosi altceva.
- Nu e nimic. - Trebuie să fie ceva!
Haide. Poţi s-o faci.
Haide, haide. Din nou.
"Trezeşte-te, Adam!"
"Probabil te întrebi unde eşti. "
"Îţi voi spune unde ai putea fi... ai putea fi în camera în care vei muri. "
"Până acum ai trăit în umbră, urmărindu-i pe alţii cum îşi trăiesc viaţa. "
"Dar ce văd ei când se uită în oglindă?"
"Eu te văd ca pe un amestec de persoană nervoasă şi demnă de milă... "
"Dar mai ales jalnică. Ai de gând să te vezi murind astăzi, Adam?"
"Sau vei face ceva în privinţa asta?"
Nu înţeleg.
Aruncă- mi casetofonul.
Nu. Aruncă- mi tu caseta.
Ascultă, va trebui să lucrăm împreună dacă vrem să ieşim de aici. Acum, aruncă- mi-I.
Nu voi risca să îI sparg. Aruncă- mi tu caseta.
"Doctore Gordon. "
"Acesta e apelul tău de trezire. "
"În fiecare zi, la lucru, le dai oamenilor vestea că vor muri curând. "
"Astăzi tu vei fi cauza morţii. "
"Obiectivul tău în acest joc este să îI omori pe Adam. Ai timp până la ora şase s-o faci. "
"E un bărbat în cameră cu voi. "
"Când ai destulă otravă în sânge, singurul lucru pe care mai poţi să- I faci este să te împuşti. "
"Pentru a câştiga aici... "
...ignoră tot în jurul tău. "
"Dar aminteşte-ţi... "
"X. este punctul care marchează presiunea. "
"Daca nu îI omori pe Adam până la şase... "
"atunci Alison şi Diana vor muri, Doctore Gordon. "
"Şi pe tine te voi Iăsa în această cameră... să putrezeşti. "
"Să înceapă jocul!"
Dă- mi-I. Acum.
"Atunci Alison şi Diana vor muri... "
"Doctore Gordon... şi te voi Iăsa în această cameră... să putrezeşti. "
- Ai idee cine ar putea fi?
"Să înceapă jocul!"
Ne cunoaşte.
Probabil că- i o glumă, nu?
"Să înceapă jocul!"
"Urmează- ţi inima. "
Asta ce-ar trebui să însemne?
Acolo. Lângă tine, pe toaletă.
Haide, haide.
E ceva?
- Nimic solid. - Ridică capacul.
Poate ar fi trebuit să ne uităm întâi aici.
Ce este?
Poţi să mi-I dai pe celălalt?
La naiba!
Nu vrea să tăiem Ianţurile...
Vrea să ne tăiem picioarele.
- Cred că ştiu cine ne face asta. - Ce-ai spus?
Nu îI cunosc personal...
dar am auzit vorbindu-se de el.
lisuse! Spune-mi...
Cine e?
Ultima oară când am auzit de el...
poliţia încă nu-I prinsese.
Dacă ştiu asta... este pentru că eram unul dintre suspecţi.
Să încep cu începutul.
Acesta nu mai e proaspăt.
Să spun ce s-a întâmplat.
Victima este un bărbat de 46 de ani.
A murit datorita pierderii masive de sânge. În special din artera femurală.
A venit din fundul cuştii şi şi-a făcut loc printre firele de sârmă ghimpată.
E de necrezut că a ajuns până aici.
S- a tăiat atât de adânc, încât am găsit urme de acid gastric pe podea.
Am găsit şi asta.
"Bună, Paul!"
"Eşti un om normal, de clasă mijlocie, perfect sănătos. "
"Luna trecută ţi-ai tăiat venele. "
"Ai făcut asta pentru că vroiai într-adevăr să mori?"
"Sau ai vrut doar să atragi atenţia?"
"Îmi vei arăta în seara asta. "
"Dacă vrei să mori, nu trebuie decât să rămâi unde eşti. "
"Dar dacă vrei să trăieşti, va trebui să te tai din nou. "
"Găseşte calea până la uşă. "
"Dar grăbeşte-te!"
"La ora trei uşa se va încuia. "
"Şi acestă cameră va deveni mormântul tău. "
"Cât sânge eşti dispus să pierzi pentru a rămâne în viaţă?"
Uşa avea un cronometru. Nu a fost încuiată până la ora trei.
I s-au Iăsat doua ore.
Urme ca de fierăstrău.
Cred că vom ramane aici pentru o vreme, Sing.
Ziarele au început să- I numească "Criminalul Fierăstrău. "
De fapt, la drept vorbind...
nu e chiar un asasin.
Nu a omorât pe nimeni.
Găseşte căi pentru a-şi face victimele să se sinucidă.
"Bună, Mark! Dacă eşti atât de bolnav, cum de am atâtea poze cu tine în oraş?"
"Să testăm aşa-zisa ta boală. "
"Chiar acum în sângele tău se află o otravă care ucide lent. "
"Antidotul se afla în seif. "
"Combinaţia pentru a deschide seiful este scrisă pe perete. "
"Grăbeşte-te şi încearc-o. "
"Dar ai grijă pe unde calci. Apropos... "
"Corpul tău este acoperit cu o substanţă inflamabilă. Deci ai grijă ce faci cu lumânarea aia. "
"Toţi oamenii pe care i-ai ars prin comportamentul tău... "
"s-ar putea răzbuna. "
Am găsit şi altceva.
De fapt două lucruri.
Cineva a stat afară, urmărind prin aceste găuri.
Se pare că "Fierăstrăului" îi place să- şi rezerve locuri în primul rând la jocurile lui bolnave.
A fost acolo şi la ultimul.
Doar că de data asta şi-a uitat lanterna.
- Verifică amprentele. - Cu plăcere.
Pacientul are o tumoară inoperabilă pe lobul frontal al creierului...
Pacientul a venit pentru analize de rutină.
Datorită cărora am putut să monitorizăm felul în care condiţia lui se înrăutăţeşte.
- Pacientul avea... - Se numeşte John.
Doctore Gordon.
E o persoană foarte interesantă.
Merci pentru informaţie, Zep.
După cum vedeţi, personalul nostru a creat o legatură specială cu pacienţii.
Să continuăm, pacientul avea...
Doctore Gordon, sunteţi chemat în cabinetul dumneavoastră.
Evident, cineva nu vrea să vă spună ce avea pacientul. Scuzaţi-mă!
Doctore Gordon.
Suntem detectivii Tap şi Sing, secţia omucideri. Foarte impresionant.
Mulţumesc. Fac ce pot.
- Ne pare rău că vă întrerupem în timpul lucrului. - E în regulă.
Cu ce vă pot ajuta, domnilor?
Ne-aţi putea spune unde aţi fost noaptea trecută între orele 11 p. m. şi 1 a. m.?
- De ce sunteţi interesaţi? - Am vrea să vă întrebăm ceva în legătură cu asta.
Ar fi în interesul dumneavoastrî să mergem la secţie.
- Aţi vrea să ne însoţiţi până acolo? - Mă tem că nici nu se pune problema.
Nu pot pot pleca, am de lucru. În plus, soţia mea a luat maşina astăzi.
Nu-i nimic. Va putem duce noi.
Doc'.
Îmi pare rău, va trebui să- mi spuneţi din nou: despre ce e vorba?
E a dumneavoastră, doctore?
Deci nu aveţi idee cum a ajuns lanterna dumneavoastră la locul crimei...
Bineînţeles că nu.
Trebuie să vă întreb. Ce aţi făcut noaptea trecută?
Mă vedeam cu cineva...
Cu cine?
Ascultă, dacă nu poţi fi sincer cu mine...
Vizităm pe cineva care nu era unul dintre pacienţi, bine?
Ce mă voi face?
În calitate de avocat şi prieten, sfatul meu este să le dai un alibi acum.
Pentru că nimeni nu te va crede mai târziu.
Asta s-a întâmplat acum cinci luni.
A încercat să mă învinuiască de crimă.
Bine...
- Am verificat alibiul tău şi este corect. - Ok. Acum pot pleca acasă?
Avem una dintre victime care a reuşit să scape...
Am vrea să ştim dacă sunteţi dispus să- i ascultaţi mărturia.
Poate se va clarifica ceva.
Aş vrea să vă ajut, dar...
V- am fi recunoscători. E singura care a scăpat.
Bine.
Amanda.
Toate la timpul lor...
Spune-mi care e primul lucru pe care ţi-I aminteşti.
M- am trezit.
Tot ce puteam simţi era un gust de sânge şi metal.
"Bună, Amanda!"
"Tu nu mă cunoşti, dar eu te cunosc pe tine. "
"Vreau să jucam un joc. "
"Uite ce se întâmplă dacă pierzi... "
"Dispozitivul pe care îI porţi este prins de mandibulele tale. "
"Când timpul cronometrului se va scurge, gura ta va fi sfâşiată. "
"Ca o capcană de urşi, care funcţionează invers. "
"lată. Îţi voi arăta. "
"Există doar o cheie pentru a deschide dispozitivul. "
"Se află în stomacul colegului tău mort. "
"Uită- te în jur, Amanda. Dă- ţi seama că nu mint. Ar fi bine să te grăbeşti!"
"Trăieşte sau mori!"
"Alege!"
Apoi am văzut cadavrul.
Era un cuţit...
Fusese injectat cu o supradoză de opium.
Nu se putea mişca sau simţi aproape nimic.
Adică, era în viaţă?
Era.
Ce s-a întâmplat după ce I-ai dat jos?
"Felicitări! Eşti încă în viaţă. "
"Mulţi oameni sunt atât de nerecunoscători că trăiesc. "
"Dar nu tu. Tu nu mai eşti. "
Eşti de fapt dependentă de droguri, nu-i aşa?
Crezi că de aceea te-a ales?
Îi eşti recunoscătoare?
M- a ajutat.
Eşti sigur că e el?
Da, sunt sigur.
De unde ştiu eu că spui adevărul? Poate că tu m-ai adus în camera asta.
Sunt în exact aceeaşi situaţie ca tine.
Greşit.
Tu ai ceva ce eu nu am. Informaţii.
Tu ştii cine a făcut asta.
Acum, ori îmi spui ce se întâmplat cu adevărat, ori te tai. Ai auzit, te ta...
Ce e?
E o oglindă dublă.
Vă văd.
Deci, despre asta e vorba...
Reality T.V..
Nu vă uitaţi la mine, nu pot ajuta.
Mă auzi, tu de-acolo?
Mă simt exraordinar. Nu m-am mai simţit aşa bine de mult.
Ai grijă să înregistrezi tot.
Aşa nu vei rezolva nimic.
- Vrei să- I laşi să ne înregistreze? - Oricum nu se va opri.
De aceea nu putem tăia Ianţurle. De aceea nu poţi sparge geamul ăla.
- Orice posibilitate a fost deja gândită. - Se pare că îI admiri pe ticălos.
Pentru a învinge ceva, trebuie să înţelegi cum funcţionează.
Aşa se luptă împotriva bolilor.
Ne-a tot spus să găsim un X.
Un X. trebuie să fie în această cameră. Ajută- mă să- I găsesc.
Cum poţi fi atât de calm, când ştii că soţia şi fiica ta sunt pe mâinile lui?
- Ar putea sa le faca orice. La asta te-ai gândit? - Mă gândesc la asta...
Mă gândesc la ultimul lucru pe care I-am spus fiicei mele.
Diana, scumpo, eşti bine?
Diana, mă auzi?
- Mami. - Ce e, dragă?
E un bărbat în camera mea.
Eşti sigură că nu e doar în imaginaţia ta?
Mi-a vorbit.
- Voi veni să- ţi verific camera. - Vreau s-o facă tati.
ÎI va prinde pe omul înfricoşător.
Bine. Dacă aşa vrei, haide.
- Fata ta a avut un coşmar, din nou. - Un moment...
Vrea să- i verifici camera.
Să termin acest paragraf.
Haide, draga mea. Vom verifica camera amândouă.
Nu. Am terminat.
Vezi? Nu e nimeni în camera ta...
Nu există "Omul rău". Acum poţi să te culci?
- Încă mi-e frica. - Serios? Dă- mi picioruşul.
Oh, ce picioruş mare...
Îţi aminteşti de asta:
"Acest porcuşor s-a dus la piaţă. " "Acest porcuşor a rămas acasă. "
"Acest porcuşor avea friptură de vacă. "
"Acest porcuşor nu avea nimic. " "Acest porcuşor s-a dus repede acasă. "
Urăsc chesia aia.
Va trebui să merg la servici, sufleţel.
Ştii cum e slujba lui tati, nu? Haide.
Să vedem...
Încearcă să dormi, bine?
Nu ne vei părăsi, nu-i aşa, tati?
Poftim?
Despre ce vorbeşti?
Adică, să vă părăsesc pe tine şi pe mami?
Nu, scumpa mea.
N- aş face aşa ceva. Cine ţi-a dat ideea asta?
Nimeni.
Ei bine, nu-i adevărat.
Cât de mult te iubesc?
Foarte mult!
Noapte bună, draga mea.
Noapte bună, tati.
Mâine îţi voi citi povestea ta preferată.
- Despre ce vorbeşti? - Cum poţi trece prin viaţă, prefăcându-te că eşti fericit?
- Sunt fericit. - Numai minciuni.
Vrei s-o vezi?
- E frumoasă. - Mulţumesc.
Veţi mai avea şi alţi copii?
Am vorbit despre asta, dar...
cu programele noastre încărcate...
e destul de greu să te concentrezi şi asupra unui singur copil.
Deci, unde e soţia norocoasă?
Mai e o fotografie în spatele celei la care te uiţi. E preferata mea pentru că...
suntem toţi trei împreună. De obicei eu ţin aparatul...
ceea ce înseamnă că nu prea apar niciodată în fotografii.
"Salutări!"
"X. marchează locul. "
"Câteodată vezi mai mult cu ochii închişi. "
Nu e aici.
Cum?
- Fotografia despre care vorbeşti nu e aici. - Serios?
- Eşti sigur? - Da.
Probabil că a luat-o.
- Cum poţi trece prin viaţă, prefăcându-te că eşti fericit?
- Sunt fericit. - Numai minciuni.
Aş prefera să cedezi nervos şi să- mi spui că mă urăşti. Măcar ai face-o cu pasiune.
Vorbim despre asta mai târziu, bine?
Pleacă!
Noapte bună, fetiţo!
Pleacă de Iângă ea!
Oh, micuţule...
Te văd.
Doctorul Gordon ştie că eşti acasă cu soţia lui?
Ştiu că ştii ceva.
Ce faci acolo?
ÎI aştepţi pe doctor?
Şi eu îI aştept.
N- ar fi trebuit să îţi dau drumul.
"Un bărbat dispărut a fost descoperit mort, în împrejurări ciudate. "
"Criminalul dând lecţii-spune poliţia. "
"Psihopatul dă lecţii de sadice de viaţă. "
Urme ca de fierăstrău. Cred că vom mai rămâne o vreme aici, Sing.
"O victimă supravieţuieşte jocului maniacului. "
"Un doctor a fost interogat în cazul "Fierăstrău".
Doctore Gordon, ne puteţi spune unde aţi fost între orele...
Am verificat alibiul tău şi e corect. Nu este aşa, doctore?
N- ar fi trebuit să te las să pleci.
Am ajuns.
A fost...
o poveste uimitoare, ceea ce a spus săraca femeie.
Ascultaţi, eu...
Îmi pare rău că nu v-am putut ajuta mai mult în anchetă.
Ştii, I-am arestat pe Dennis săptămâna trecută. Îi plăcea să se joace cu copii un pic prea mult.
Locuia la două blocuri de aici.
Viaţa e grea şi în acest cartier.
Doctore.
"Bună, Amanda!"
"Tu nu mă cunoşti, dar eu te cunosc pe tine. "
"Vreau să jucăm un joc. "
"Uite ce se întâmplă dacă pierzi... "
"În spatele dispozitivului e un cronometru. Când timpul se va scurge... "
Ne vedem jos, băieţi.
"Îţi voi arăta. "
Hei, Tap.
Mergem să bem o bere, vrei să vii?
Nu cred. Mersi oricum.
- Te întreb de fiecare dată. "Există doar o cheie pentru a deschide dispozitivul. "
"Se află în stomacul colegului tău mort. "
Tap, nu vreau să fiu nerespectos...
poate ar trebui să- ţi găseşti o prietenă.
"Se află în stomacul colegului tău mort. "
"Uită- te în jur... "
"Uită- te în jur, Amanda. Dă- ţi seama că nu mint. "
"Ar fi bine să te grăbeşti!"
Sing, aşteaptă.
- Întoarce-te. - Ce e?
Îţi aminteşti de Strada 180?
K2K.
- Gangul ăla e la doar patru blocuri distanţă. - Ascultă asta.
Trebuie să verificăm toate incendiile care au avut loc în zona aia, în ultimele două săptămâni.
Du-te! Acum.
Joi seară, pe data de 17, a pornit alarma pe strada Stygian 213.
E o clădire veche, care fusese fabrica de manechini.
- Crezi că avem destul pentru un mandat? - Cine a spus ceva despre un mandat?
- Chiar acum? - De ce nu?
Cel puţin avem acoperirea întunericului.
Dar, dar şi ei la fel...
Te-am prins.
Ce naiba e asta?
Rahat!
- Sing! - Ce e?
- Trebuie să ne ascundem. - De ce? L-am prins.
Vreau să ştiu sigur dacă e ceea ce pare. Cred că va merge.
- În niciun caz. - Sing.
Te-ai trezit deja, Jeff?
Voi avea nevoie de droguri mai puternice data viitoare. Nu plânge. Ţi-am dat un ţel în viaţă.
Eşti subiectul unui experiment mai important decât tine însuţi.
- Nu mişca! Poliţia! - Nu te mişca!
Ridică mâinile sus.
Acum veţi avea de ales. În 20 de secunde, viaţa acestui om se va sfârşi.
- Taci şi vino aici. - Ce ai făcut? Opreşte-I.
Sing, opreşte chestia aia.
Eu mă ocup de ticălos.
Cum se opreşte?
- Se poate descuia cu o cheie. - Unde e?
În cutie.
Care cheie e?
- Spune-i care cheie se potriveşte. - Timpul se scurge...
Vino aici în momentul ăsta, nenorocitule.
Ce e mai important pentru voi, ofiţeri... arestarea mea sau viaţa unui om?
În genunchi.
- Ticălos bolnav. - Da, sunt bolnav.
Bolnav de maladia care mă mănâncă pe dinăuntru.
Săturat de oamenii care nu apreciază binecuvântarea lor.
Săturat de cei care sunt nepăsători la suferinţa altora.
M- am săturat de tot!
Tap!
Tap! La dracu! Eşti bine? Ascultă...
Vin imediat, bine?
Opreşte-te sau trag!
Te prinsesem. Erai în genunchi...
Fugi, fugi...
Fugi, speriat, pentru că te găsisesem. O să încheiem cazul.
O să- I încheiem. Nu-i aşa, Sing?
X. marchează locul.
Trebuie să verificăm camera din nou.
Ce faci acolo?
Scuză- mă!
Doar pentru că suntem închişi aici, nu înseamnă că trebuie să- ţi raportez la fiecare 10 secunde.
Nu văd rostul, dacă nu ne ajutăm unul pe celălalt.
Ce vrei sa fac? Sunt legat.
- Tocmai de aceea trebuie să vorbim, să gândim. - Mă gândesc.
Atunci nu ascunde ceea ce gândeşti faţă de mine.
- Stinge lumina! - Ce?
- Închide-o acum. - Te rog!
- De ce? - Închide-o doar pentru o secundă!
lisuse! În spatele tău...
- Cum de nu I-am văzut dinainte? - Probabil că e o vopsea care străluceşte în întuneric.
Dechide-o!
E încuiată. Cheia...
Cea din plicul meu. Unde e?
Aici.
Un telefon mobil. Cea mai frumoasă invenţie de pe pământ.
Asta e a doua cea mai frumoasă invenţie.
- Dă- mi-o! - Glumeşti, vrei să pui aşa ceva în gură?
Da. Sunt gata să risc. Dă- mi cancerul ăla dulce.
"Shhh, doctore... "
Nu-mi pasă. Dă- mi una din alea!
"Ţigările nu sunt periculoase, promit. "
"Fumatul este otrăvitor doar când se termină în vărsare de sânge!"
"Gândeşte-te la asta. "
"Nu ai nevoie de un pistol să îI omori pe Adam. "
Pot să- mi primesc ţigara?
Să încerc la poliţie...
Fir-ar să fie! A fost făcut doar să primească apeluri, nu să le şi formeze.
Aşteaptă...
Asta s-a mai întâmplat şi înainte.
Noaptea trecută...
După ce am terminat lucrul la spital...
Mă întorceam la maşină...
Am crezut că sunt singur, dar...
sunt sigur că mai era cineva acolo.
Chestia aia...
mă aştepta.
De unde ai ştiut că trebuia stinsă lumina?
Cui îi pasă? A mers.
- Da, dar cum ai ştiut? - Instinctul.
Instinctul?
Ştii ceva?
Eşti un mincinos foarte prost.
Spui asta de parcă m-ai cunoaşte.
Ce altceva nu mi-ai mai zis?
Păi, să vedem...
De ziua mea, la saşe ani, prietenul meu m-a înţepat cu un cui ruginit. Nu ţi-am spus asta.
Nu ţi-am spus că fosta mea prietenă, care era feministă, s-a despărţit de mine...
pentru că avea impresia că sunt prea nervos.
- Nu ţi-am spus că am o ungie de la picior... - Opreşte-te!
Ai ştiut că trebuia aprinsă lumina.
Nu contează...
Eşti copilăros...
- Vrei să ştii? - Da.
Uite!
De unde ai asta?
Era în portofelul tău.
În spatele pozei cu fata ta.
De ce nu mi-ai arătat asta înainte?
N- am putut.
Îmi pare rău!
Ce le faci, nenorocitule?
Ok. Trebuie să gândesc.
"Gândeşte-te la asta. Nu ai nevoie de un pistol să îI omori pe Adam. "
"Cand ai destulă otravă în sânge... "
"Singurul lucru pe care mai poţi să- I faci este să te împuşti. "
Ce faci?
Ce dracu faci?
Adam, ascultă- mă. Vreau să joci puţin teatru.
Ai înţeles?
Deci... mai vrei ţigara aia?
Da.
Gata! Am făcut-o.
L- am otrăvit, aşa cum vroiai.
Unde e familia mea?
Unde sunt?
lisuse!
- Ce... - Tocmai am fost electrocutat.
Era scăparea noastră.
Ai auzit ce am spus? la chestia asta de pe mine.
- la-o de pe minte. - Nu te mai preface.
Crezi că aş inventa asta doar ca să- ţi stric sarada stupidă?
Bine. Până aici!
Acum îmi amintesc totul...
Îmi amintesc cum am ajuns aici.
E cineva acolo?
Te aud.
Ce...
Cine e acolo?
leşi de acolo.
Te omor, dobitocule.
Cine e?
Tati.
- Diana? - Tati, tu eşti?
Da, draga mea, eu sunt. Sunt aici...
Mi-e frică, tati!
Nu-ţi fă griji, scumpo. Totul va fi bine.
- Unde e mama? - E aici, cu mine.
Lasă- mă să vorbesc cu ea, bine? Dă- o pe mama la telefon.
Bărbatul din camera mea e aici.
Are un pistol.
Ce bărbat?
Te rog întoarce-te acasă, tati.
Alo?
Diana?
Larry.
Ali, tu eşti?
Adam e acolo?
De unde ştii...
Ali.
Ce se întâmplă?
Nu crede minciunile lui Adam.
Te cunoaşte. Ştia totul desre tine înainte de ziua de azi.
Alo?
Ali.
Blestematule...
Dacă le atingi, te omor. M- ai auzit, ticălosule? Te omor...
Sunt bine?
Soţia mea a menţionat numele tău.
Ce a spus?
Mi-a spus să nu te cred.
Să nu mă crezi în legatură cu ce?
Mi-a spus că mă cunoşti.
Cine eşti?
Ştii cine sunt.
Nu mai minţi. Eşti un mincinos.
Vreau să ştiu adevărul!
Eu sunt un mincinos? Ce ai făcut noaptea trecută, Lawrence?
Ai lucrat la spital, salvând copii bolnavi?
Mi-ai spus că după ce ai plecat de acasă, te-ai dus să lucrezi, la spital.
Pentru că este adevărat.
Nu, nu este.
Soţia ta are dreptate, Larry.
Îţi aminteşti când ai fost fotografiat în parcare?
Pot dovedi că nu te-ai dus la spital.
Nu e prima dată când am facut asta, Larry.
Te fotografiez de câteva zile.
De ce?
Ştii ce fac? Fac poze bogătaşilor ca tine, care se duc în moteluri pt. a se culca cu secretarele lor.
Noaptea trecută am fost la tine acasă şi te-am văzut plecând.
Te-am urmărit.
Până la hotelul ăla ieftin.
- Ai avut pozele cu tine tot timpul? - Nu. Le-am găsit acolo, cu fierăstrăiele.
Nu ştiu cum au ajuns acolo.
- Sigur. Eşti plin de minciuni. - Adevărul e că amândoi suntem mincinoşi, Larry.
Dar nu şi aparatul meu. El nu ştie să mintă.
Nu face decât să- ţi arate ce este în faţa lui.
Din curiozitate, ce faceai în camera aia de motel? Ai ieşit de acolo destul de repede.
De ce m-ai dat mesaj pe pager, când ştiai că sunt acasă?
Nu ştiam dacă ai fi putut veni.
Dar ţi-am dat orele exacte la care să mă poţi contacta.
- Nu putem face asta. - Nu ştiu regulile lucrurilor de genul ăsta.
Ce s-a întâmplat, doctore Gordon?
Am greşit spunându-ţi să vii aici.
Dar, am crezut că noi...
Te rog.
Îmi pare rău.
Ai spus cuiva că eşti aici?
Nu.
Alo?
E pentru tine.
Eu?
Alo?
Ştiu ce faci, doctore.
Trebuie să plec.
- Ce s-a întâmplat? - Trebuie să plec.
Ce era?
- Ce era, ce? - Persoana care te-a plătit să mă urmăreşti. Cine era?
Îşi spune Bob şi îmi dă banii pe loc, 200 de dolari pe noapte.
Dacă aş fi ştiut că ajung aici, aş fi cerut mai mult.
- Adică ai văzut că mi s-a întâmplat? - Am văzut doar că te-ai urcat în maşină. Atât.
N- am întrebat care e numele tău, n-am ştiut cine eşti.
Nu ştiu cum am ajuns aici. Nu ştiu nici cum ai ajuns tu aici.
Am făcut doar fotografiile şi am plecat acasă să le developez.
Apoi mă trezesc legat cu Ianţuri de o ţeavă...
într-o baie preistorică, privind bărbatul căruia i-am făcut pozele.
Cel care te-a plătit să mă fotografiezi este cel care ne-a adus aici.
- Poate. - Cum adică, poate? Bineînţeles că aşa e.
- Cum arată? - Era doar un tip.
Era înalt, slab, urât... Cum era?
Nu mi-am luat notiţe.
- Trebuie să- ţi aminteşti ceva. - Nu pot.
- Adică, spui că nu-ţi aminteşti nimic? - Ţi-am spus...
Oh, fir-ar să fie! Mă dau bătut.
E un tip negru, înalt. Are o cicatrice pe gât, ok?
Tap.
Detectivul Tap.
Cel care m-a plătit să fac pozele astea nu era poliţist.
Nu, a fost dat afară din poliţie.
A avut o cădere după ce a murit colegul lui.
Dar, asta nu I-a împiedicat să mă hărţuiască. Devenise obsedat.
S- a convins singur că eram implicat într-un fel în crimele astea. Era nebun.
Şi tu I-ai ajutat. Ai luat bani de la el pentru a intra în intimitatea mea.
Cum ai putut face asta?
Nevoia de a mânca.
Cum să nu...
Ştii ceva, Adam? Nu eşti o victimă a acestui joc, eşti o parte din el.
Serios? Evident, poliţistul ăsta crede că tu te afli în spatele totului.
Ţi-am spus, nu e poliţist. E un ipocrit. Ca şi tine.
Ce te-a enervat mai mult? Faptul că ţi-am făcut câteva fotografii...
...sau că te-am pozat când îţi înşelai soţia? - Nu am înşelat-o!
Ce-ţi pasă ce gândesc?
Nu m-ar interesa nici dacă te-ai unge cu unt de arahide şi ai da o petrecere cu 15 prostituate.
Cum am ajuns aici? Totul era bine...
Toată viaţa mea era într-o ordine perfectă.
Draga mea, eşti bine?
Mami vrea să fii foarte puternică acum.
Nu voi Iăsa pe nimeni să- ţi facă rău.
Ai înţeles?
Ok, fetiţa mea cuminte...
Mai era cineva la tine acasă noaptea trecută? În afară de soţia şi fiica ta.
- Nu. - Ei bine, se vede cineva aici.
ÎI cunosc.
Zep.
ÎI cheamă Zep. E infirmier la spitalul meu.
Zep... psihopatule.
O să- mi facă plăcere să te văd plătind pentru asta, lepădătură.
Priveşte...
S- a scurs timpul.
Shh... scumpo.
Ajută- mă, mami!
S- a scurs timpul doctorului Gordon.
Acum trebuie să fac ce trebuie să fac.
Şi mă tem că va trebui să fi tu cea care îi spune că a eşuat.
Tu eşti, Zep, lepădătura?
Ştiu că eşti tu, ticălosule.
- Larry. - Ali?
Ai eşuat.
Alo?
Nu mişca!
Rămâi la pământ.
Dă- mi telefonul.
Dă- mi-I!
- Larry? - Ali.
- Eşti bine, iubito? - Nu. Nu suntem...
La pământ!
Unde eşti?
Nu ştiu.
Sunt închis într-o cameră.
Despre ce vorbeşti?
- Îmi pare rău. - lubitule, avem nevoie de tine aici.
Îmi pare rău pentru tot. E vina mea.
Te rog, iartă- mă! Vreau să fiu fericit alături de tine.
Doamne!
Ali.
Mami, ajută- mă!
Nu mişca!
Ce naiba...
Doamna Gordon?
Diana?
Acum vă voi omorî soţul, doamnă Gordon.
Lawrence.
Lawrence, ridică- te.
Am nevoie de tine.
Slavă Domnului! Am crezut că ai murit.
- Ma electrocutat. - Ţi-am spus. Acelaşi lucru mi s-a întâmplat şi mie.
N- am minţit, vezi?
La naiba cu porcăria asta.
"Atenţie! Canalizare defectă. "
Nu.
Lawrence, calmează- te! Trebuie să existe o cale de ieşire din chestia asta.
Taci, taci! Familia mea are nevoie de mine!
Te omor, nebunule!
Opreşte-te!
Lawrence, calmează- te! Trebuie să existe o cale să ieşim de aici.
Lawrence, nu. Ce fa..
Nu! Oh, Doamne! Lawrence...
Ce faci?
Oh, Doamne!
Lawrence, nu...
Nu, Lawrence, te rog! Te implor!
Nu eu ţi-am făcut asta.
- Trebuie să mori. - Nu. Vreau să trăiesc!
Îmi pare rău!
Familia mea...
Am făcut-o. Acum arată- mi-i.
- Mersi, domnule ofiţer! - Larry?
- Nu răspunde nimeni. - E în regulă. Am chemat poliţia... totul va fi bine.
Ticălosule, te omor! Te omor...
Este prea târziu.
De ce?
Astea sunt regulile.
Vei fi bine. Te-am împuşcat în umăr.
Trebuie să mă duc să chem ajutoare. - Nu mă Iăsa.
Dacă nu chem pe cineva...
- ... voi muri din cauza sângerării..
Lawrence!
Nu te teme! Voi aduce pe cineva. Promit!
Cheia...
Cheia, cheia...
"Bună, domnule Hindle!"
"Sau cum ţi se spune la spital... "
"Zep. "
"Vreau să alegi. "
"În corpul tău se află o otravă care ucide lent. "
"Numai eu am antidotul. "
"Ai omorî o mamă şi un copil pentru a te salva?"
Timpul doctorului Gordon s-a scurs. Doamna Gordon?
"Ascultă cu atenţie, dacă vrei să faci asta... "
"Există reguli... "
- De ce? - Acestea sunt regulile.
Cheia pentru lacătul Ianţului e în cadă.
E o persoană foarte interesantă. Se numeste John.
Are o tumoră inoperabilă pe lobul frontal al creierului...
Sunt bolnav de maladia care mă mănâncă pe dinăuntru.
Amicul nostru... "Fierăstrău".
Sunt săturat de oamenii care nu apreciază binecuvantarea lor.
Se pare că îi place să- şi rezerve locuri în primul rând la jocurile lui bolnave.
"Bună, Mark. Paul. Amanda. Zep. Adam. Doctore Gordon. "
"Vreau să jucam un joc. "
"Mulţi oameni sunt atât de nerecunoscători că traiesc. "
"Dar nu tu. Tu nu mai eşti. "
"Jocul s-a terminat!"