När någon dör i ett våldsamt raseri...
...föds en förbannelse.
Förbannelsen växer sig starkare på platsen där döden inträffade.
De som möter den slukas av dess raseri.
Peter, är du okej?
Du är uppe tidigt i dag.
Ursäkta.
"Ute och går, kommer sen. Jennifer."
Kul att se dig igen.
Minns du mig?
Det är Yoko.
- Förlåt. Väckte jag dig? - Nedersta lådan.
Tack.
- Du känner mig så bra. - Kom och lägg dig.
Kan inte. Jag kommer för sent till min arkitektur-tenta.
Kolla din klocka.
Jag ställde fram den en timme i går.
Du känner mig kanske för bra.
Jag är glad att du följde med hit.
- Jag med. - Är du säker?
Självklart. Hur så?
Det är en stor grej.
Många flyttar utomlands.
Och du har drömt om att komma hit i evigheter.
Jag är bara glad att vi får vara tillsammans.
- Har du ingen föreläsning i dag? - Nej.
Jag ska bara hämta en bok på jobbet.
Du kan undvara tio minuter. Jag lovar att du kommer i tid.
- Vart ska du? - Kom. Jag vill visa dig en sak.
Det är en buddhistisk ritual.
Röken bär bönerna till deras förfäders andar.
För att hjälpa dem finna ro.
De måste ha förlorat nån de älskade.
Ursäkta.
Kom.
Karen!
- Ja, Alex? - Är du ledig i eftermiddag?
Bara ett prov att plugga till. Hur så?
Din önskan har uppfyllts. Ditt första besök på egen hand.
Se till att hon har allt hon behöver.
Det är Yokos patient, men hon kom inte till jobbet i morse.
Hon svarar inte i telefon. Hon måste vara sjuk.
Och hon har husnyckeln.
Vad står det här?
Där står: "Svår letargi med lindrig demens."
Hon sover tydligen större delen av dagen.
Hennes svärdotter jobbar inte, så hon är säkert där.
Det talas engelska i hemmet, så du bör klara det.
Här är adressen.
Kolla väggschemat om du behöver. Och glöm inte att ta med en karta.
Oroa dig inte, Karen. Du är redo.
Ursäkta.
Jag letar efter det här huset.
Jag tror att det är ditåt.
Tack så mycket.
Är det nån här?
Herregud. Mår du bra?
Kom här.
Jag heter Karen.
Karen Davis.
Jag kommer från hemtjänsten. Jag vikarierar för Yoko i dag.
Du behöver visst ett nytt plåster.
Hur gick det där till, Emma?
Ja, han var instängd i en garderob. Dörren var helt igentejpad.
De har inte kommit hem än.
Jag vet inte. Emma har inte sagt ett ord.
Nej, han vägrar att komma ner.
Ja, jag är säker på att han är japan.
Jag vet. Förlåt, Alex.
Kom bara hit så fort du kan.
Hej.
Jag heter Karen.
Vad heter du?
Toshio.
Toshio?
Matthew och Jennifer är inte här. Lämna ett meddelande.
Hej, det är Susan.
Matt, är du där? Lyft luren.
Jag går från jobbet nu, så ring mig på mobilen eller hemma senare.
Jag ville bara kolla att mamma mår bra. Ring när du kan.
Emma?
Vem pratar du med?
Jag vill bara att hon ska lämna mig ifred.
Du behöver vila.
Välkomna. Vad tycker ni?
Dina skor!
- I ens eget hus också? - Ja, i ens eget hus också.
Det är perfekt för mamma.
Hon behöver inte ens gå i trappan.
- Var är mamma? - Jag letar rätt på henne.
Mamma?
Kom nu, mamma. Du vet vad doktorn sa om trappor.
- Är hon okej? - Ja.
Mamma, mår du bra?
Suzuki-san?
Vi tar det.
God morgon.
Hoppas mamma mår bra. Hon har sovit sen vi flyttade hit.
Inte på natten.
Jag har ju sagt att du inte vaknar för nånting.
Förlåt, älskling.
Det är säkert flytten. Hon blir snart sig själv igen.
- Har du sett min termosmugg? - Jag har inte packat upp den än.
Du kanske ska tala med hemhjälpen.
- Vad heter hon? - Yoko.
- Hon kanske kan föreslå nåt. - Kanske det.
Det här saknar jag.
Nu får vi prata med varandra på morgnarna, va?
Gumman, är du okej?
Jen? Förlåt. Är allt bra?
Vad är det?
Jag tog en promenad i går. Bara för att utforska.
Och jag gick otroligt vilse.
Och jag hittade ingen engelsktalande som kunde hjälpa mig.
Det här blir lättare snart. Jag lovar.
Vad händer annars?
Jag säger till firman att det inte funkar.
Och så flyttar vi hem till Staterna med eller utan mitt gamla jobb.
De kan hitta en annan ekonom.
Men till dess måste du lova att ge det en chans.
Jag lovar.
Om du vill ha nåt behöver du bara säga till.
Vem där?
Jen?
Vad fan?
Mamma?
Mår du bra?
Mamma, var är Jennifer?
Kom igen!
Jen?
Jen? Älskling?
Älskling, vad är det?
Vad är fel?
Vad har hänt?
Älskling, vad är det?
Jag ringer efter en ambulans.
Vem är du? Vad gör du här?
Ursäkta. Mrs Williams?
Karen?
Mrs Williams?
Mrs...
Karen?
Jag är kriminalassistent Nakagawa.
Assistent Igarashi här hjälper mig.
Är Karen okej?
Hon är väldigt skärrad.
Vi vill att hon stannar på sjukhuset i natt för observation.
Känner du de här personerna?
Ja, det är Matthew Williams och hans fru Jennifer.
Han är son till kvinnan som Karen besökte här.
När såg du dem senast?
När de kom för att skriva in sig. Det är rutin.
Fast det bokades av arbetsgivaren...
Vi har talat med hans arbetsgivare. Han kom inte till jobbet i dag.
Kan du titta in i morgon och lämna en redogörelse?
Adressen står längst ner.
Yoko...
Hur sa?
Karen vikarierar.
Yoko brukar ta hand om Emma.
Hon kommer inte heller till jobbet.
Sen när?
Sen i går. Jag tyckte att jag såg hennes cykel där ute.
Hej, det är Susan.
Matt, är du där? Lyft luren.
Jag går från jobbet nu, så ring mig på mobilen eller hemma senare.
Jag ville bara kolla att mamma mår bra.
Ring när du kan.
Torsdag kl. 20.27.
Det är Matthews syster.
Det här måste vara hon. Hon verkar jobba här i Tokyo.
Ring henne på jobbet och sen hem.
Om ingen svarar, skicka dit nån.
Nakagawa-san...
Vems är det där?
Det är okej. Jag är här.
Din chef berättade vad som hände.
Jag beklagar.
Jag är inte ens säker på vad som hände.
En gammal kvinna dog i sömnen.
- Det är sorgligt, men sant. - Säger de att det var så hon dog?
Det där huset...
Där finns nåt...
Det är okej, Karen.
Förlåt att jag stör.
Jag undrar om du vill svara på lite fler frågor.
- Hur mår du? - Bra.
Jag är trött.
- Är du utbytesstudent? - Ja.
Och du har varit frivillig hemhjälp i?
Tre månader. Jag behöver praktik.
Du sa att det var första gången som du var i huset.
Ja.
- Den japanska pojken som du såg... - Har ni hittat honom?
Nej, inte än.
Du sa att pojken var intejpad i garderoben.
Just det. Och där låg en bok.
- En dagbok. - Var det pojkens?
Det tror jag inte. Jag tror att det var en kvinnas.
Handstilen såg kvinnlig ut.
Pratade du med pojken?
Bara lite. Jag frågade vad han hette. Han sa att han hette Toshio.
En fråga till...
Vi hittade det här i hallen.
Det är han. Det är pojken.
Assistent Nakagawa... Hela tiden som jag var i huset-
- kände jag att nåt var fel.
Vad hände där?
Liken av sonen och svärdottern till kvinnan som du tog hand om-
- hittades på vinden.
Det verkar som om sonen tog livet av sin fru och sen sig själv.
Ursäkta mig ett ögonblick.
Vi kollade Susans lägenhet, systern. Hon var inte där.
Och?
Märkligt nog var säkerhetskedjan påsatt inifrån.
Hon verkar ha kommit hem, men det var ingen där.
Skaffa bevakningsfilmerna från hennes arbetsplats.
De var...
De var den första familjen som bodde i huset-
- sen upptäckten på vinden för tre år sen.
Vet ni nåt om det här?
*****01.46.00-46.02**** För tre år sen...
Matthew och Jennifer är inte här. Lämna ett meddelande.
Hej, det är Susan.
Matt, är du där? Lyft luren.
Jag går från jobbet nu, så ring mig på mobilen eller hemma senare.
Jag ville bara kolla att mamma mår bra.
Ring när du kan.
Matthew...
Matthew?
Matthew, sluta.
Är det nån där?
Ursäkta.
Snälla, det var nåt ute i...
På plan 10...
- Det var nåt... - Sätt er.
Nåt konstigt.
Snälla, hjälp mig bara.
Det är jag.
Matthew...
- Är du okej? - Ja, jag står här nere.
- Vilket nummer är det du bor i? - 1601. Jag släpper in dig.
Jag vet inte vad du håller på med...
Vad gör du här?
Jag trodde du skulle skrivas ut först i kväll. Har du rymt?
Jag var tvungen att komma därifrån.
Jag ville inte vara ensam.
Ett ögonblick bara.
Karen?
Vad är det?
Berätta nu.
Jag tror att jag såg nåt i huset.
Emma och jag var ensamma i rummet.
Men jag tror att det var nåt annat där med oss.
Vad är det?
Jag vill bara hem.
Yoko?
Vad har hänt, Yoko?
Mord/självmord Pappa mördar fru och barn
Amerikansk universitetslärare hoppar från balkongen
"Måste ut. Kommer hem snart."
"Jag älskar dig. K."
Jag heter Karen Davis. Förlåt att jag stör.
Får jag ställa lite frågor till dig?
Frågor om vad?
Jag inser att det här är jobbigt.
Jag är här på grund av...
Jag behöver fråga lite om din man.
Hur kände du Peter?
Jag tror det finns en koppling mellan din mans död och nåt jag var med om.
Vad var du med om?
Det är svårt att förklara.
Jag vet att det låter konstigt, men din man ville knappast dö.
Varför kastade han sig ut genom fönstret då?
Kände du en kvinna som heter Kayako?
Nej.
Kände din man henne?
Det tror jag inte.
- Det var kanske en kollega. - Hör du...
Jag har haft polisen här.
Jag har talat med kriminalare och anlitat privatdetektiver.
Jag vet inte vad du går igenom, men jag har inga svar till dig.
Jag beklagar.
Jag vet inte vad jag annars ska göra.
Snälla, hjälp mig.
Det här är hans saker från skolan.
Det togs på vår första dejt.
Herregud!
- Peter? - Hej, Shimizu.
- Glad måndag. - Ja, visst...
Här är din post.
- Ett till? - Ja...
Jag har ingen aning.
Hon skriver att jag har haft henne, men jag vete fan vem hon är.
- Tack. - Ingen orsak.
- Ha en bra dag. - Tack.
Avs: Kayako Saeki
Hej.
Är din mamma hemma?
Är du ensam hemma?
Assistent Nakagawa, jag måste prata med er.
Kvinnan som mördades i huset för tre år sen kände den här mannen.
Han tog livet av sig morgonen efter hennes död.
Jag tror inte att han tog sitt liv.
Jag förstår inte. Vad är det som händer?
För tre år sen började tre av mina kollegor, mina vänner-
- att utreda ett fall.
Två dog under mystiska omständigheter, en försvann.
De hade utrett morden i det huset.
Menar ni att era kollegor dog på grund av huset?
Jag har varit i huset. Ni också.
Det sägs i Japan att när nån dör oerhört ledsen eller i stort raseri-
- så stannar känslorna kvar och blir en förbannelse över den platsen.
Döden blir en del av platsen...
...och dödar allt den rör vid.
När man väl har blivit en del av det så släpper det en aldrig.
Doug?
Karen, det är jag.
Var har du varit hela dan? Jag är jätteorolig för dig.
Hemtjänsten ringde. Alex och Yoko är döda.
Jag hittade dina papper. Åkte du till huset?
Jag kommer dit.
Om du hör det här, stanna där. Jag älskar dig.
Karen?
Doug?
Fick du mitt meddelande?
Jag ville bara säga att jag blir sen.
Oroa dig inte. Det är lugnt.
Jag älskar dig. Jag ringer innan jag går.
Jag går om... tio minuter.
Jag är snart hemma. Och jag älskar dig.
Din mamma blir lite sen, va?
Jag är kär i nån-
- men han vet inte att jag finns.
Doug?
Doug!
En vit man i 25-årsåldern.
- Kvinnan då? - Vi har bett henne komma hit.
Hur överlevde hon?
Det utreder vi fortfarande. Vi lyckades rädda huset.
Text: Maria Chiru Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare: Mats Davidsson