Undertext rippad av caoX^tM www.SweSUB.nu
Skynda på. Vi kan inte hålla tillbaka dem länge till.
Skynda er!
Kom nu!
Fort!
Snabbare!
Öppna dörren. Fort!
Läs bara upp domen för dem.
Rättens dom är att om två dagar-
-så ska parfymörlärlingen Jean-Baptiste Grenouille...
...bindas vid ett träkors...
...med ansiktet lyft mot himlen...
...och levande...
...tilldelas tolv slag med en järnstång...
...som ska krossa hans armar...
...hans axlar...
...hans höfter...hans ben.
Han ska därefter lyftas upp för att hängas tills han dör.
Sedvanliga barmhärtighetsdåd-
-från bödelns sida är strängt förbjudna!
I Frankrike på 1700-talet levde en man-
-som var en av sin tids mest begåvade och beryktade personer.
Hans namn var Jean-Baptiste Grenouille.
Om hans namn är glömt i dag är skälet att målet för hans strävan-
-låg inom en sfär som inte lämnar några spår efter sig i historien.:
Doftens flyktiga rike.
PARFYMEN
På den här tiden härskade i städerna en stank-
-som vi moderna män och kvinnor knappt kan föreställa oss.
Stanken var värst i Paris-
-för Paris var Europas största stad.
Och ingenstans var stanken mer motbjudande-
-än på stadens fisktorg.
Så där. Jag hämtar en låda till.
Det var här, på rikets mest ruttna plats-
-som Jean-Baptiste Grenouille föddes den 17 juli 1738.
Han var sin mors femte barn. Hon födde alla under sin fiskebod-
-och alla var dödfödda eller i stort sett dödfödda.
Till kvällen hade hela soppan skyfflats i floden med fiskrenset.
I dag var inget undantag-
-men Jean-Baptiste valde att leva.
Vad är det som låter?
-Det är ett spädbarn. -Vad försiggår här?
Det är en nyfödd.
Var är barnets mor?
Hon var här alldeles nyss.
Hon försökte döda sitt eget barn.
Hon försökte döda sitt barn!
Där är hon!
-Stanna! -Mörderska!
Så det första ljud som undslapp Grenouilles läppar-
-sände hans mor till galgen.
Jean-Baptiste sändes på myndigheternas befallning-
-till Madame Gaillards barnhem.
-Hur många är det i dag? -Fyra. Nåja, tre och en halv.
-Som vanligt mer död än levande. -Ta bara pengarna och kvittera.
Gör plats.
-Var? -Flytta på dig!
Undan!
Är han död?
-Det där ska inte ligga i min säng. -Då kastar vi ut det.
Om det skriker då?
Då dödar vi det.
Hårdare! Tryck!
Vad gör ni?!
För Madame Gaillard var Grenouille en inkomstkälla som alla andra.
Men barnen kände direkt att han var annorlunda.
När Jean-Baptiste var fem år kunde han fortfarande inte tala.
Men han hade fötts med en talang som gjorde honom helt unik.
De andra barnen hatade honom inte.
De blev nervösa av honom.
Han förstod alltmer att hans fenomenala luktsinne-
-var en gåva som givits till honom och ingen annan.
När Jean-Baptiste lärde sig tala-
-insåg han snart att språket var otillräckligt-
-för alla doftupplevelser som han samlade i sig.
Trä.
Varmt trä.
Gräs.
Vått gräs.
Stenar.
Varma stenar.
Vatten.
Kallt vatten.
Groda.
Våta stenar.
Stora, våta grodstenar.
Något...
...något...något...
När han var 13 hade Madame Gaillard inte längre plats för honom.
Så hon beslutade att sälja honom.
Tio franc.
Redan av den första pusten av odören som omslöt mannen-
-visste Grenouille att hans liv i Grimals garveri-
-skulle vara värt exakt lika mycket som arbetet han presterade.
Kom nu.
Tråkigt nog för Madame Gaillard...
...blev den förmånliga affären ett kortlivat nöje.
l garveriet överlevde man i regel bara i fem år-
-men Jean-Baptiste var stark som en motståndskraftig bakterie.
Han anpassade sig till sitt nya öde och blev en mönsterarbetare.
Han slavade 15-16 timmar om dagen, sommar som vinter.
Gradvis blev han medveten om världen utanför garveriet-
-där ett utopia av outforskade lukter väntade på honom.
Grenouille!
Följ med oss. Vi ska till stan och leverera skinn.
Jean-Baptiste Grenouille hade segrat. Han levde-
-och var äntligen i sitt rätta element.
Han var inte kräsen.
Han skilde inte på det som sågs som goda respektive dåliga lukter.
Åtminstone inte än.
Han var väldigt girig.
Hans mål var att äga alla lukter som världen hade att erbjuda.
Hans enda krav var att det var nya lukter.
Tusen efter tusen lukter bildade en osynlig välling-
-som han dissekerade ner till dess minsta beståndsdelar.
Köp er flagga till kvällens fyrverkeri vid Notre-Dame här!
Grenouille!
Kom!
Kom hit med dig.
Han behöver två dussin skinn till nästa vecka. Klarar ni det?
Följ med in.
-Vad heter den? -''Amor och Psyke'', Madame.
Min senaste skapelse.
-Får jag prova den? -Om mademoiselle tillåter.
Rena himmelriket.
Monsieur Pelissier, ni är sannerligen en konstnär.
Snälla, ta dem. Jag har för många.
Vad vill du?
Vill du köpa?
Två för en sou.
Akta er nu!
Nästa gång du far iväg så där-
-mördar jag dig!
Den natten kunde han inte sova.
Flickans berusande doft gjorde det med ens klart för honom-
-varför han hade klamrat sig fast vid sitt liv så ihärdigt, så vilt.
Meningen med hans usla existens hade ett högre öde.
Han skulle lära sig att konservera dofter-
-så att han aldrig mer skulle förlora så storslagen skönhet.
Det fanns runt dussinet parfymörer i Paris på den tiden.
En av dem, den förut hyllade italienaren Guiseppe Baldini-
-hade öppnat sin butik mitt på bron Pont au Change för 30 år sen.
Baldini hade i sin ungdom skapat flera fantastiska parfymer-
-som gjorde honom rik.
Men nu hade Baldini förlorat greppet och ansågs omodern-
-och väntade hela dagarna på kunder som inte längre kom.
Chenier! Där är ni ju. Ta på peruken.
Ta på peruken!
Ska ni ut?
Jag drar mig tillbaka några timmar och vill absolut inte bli störd.
-Ska ni skapa en ny parfym? -Ja.
Till greve Verhamont. Han bad om något i stil med...
Jag tror att han sa att den heter ''Amor och Psyke''...
Från svindlaren på Rue Saint-André-des-Arts.
-Pelissier? -Pelissier, ja.
''Amor och Psyke''...!
-Känner ni till den? -Ja. Man känner doften överallt.
I varje gathörn.
Jag köpte nyss ett prov till er.
Ifall ni ville prova den.
Vad i hela världen får er att tro att jag skulle vilja prova den?
Nej, det är inget speciellt.
Det är en väldigt ordinär doft.
Jag tror att toppnoten innehåller limeolja.
Jaså?
-Och mellannoten? -Apelsinblomma, tror jag.
Och sibet i bottennoten, men det kan jag inte säkert säga.
Jag bryr mig inte om vad klåparen Pelissier häller i sina parfymer.
Jag ämnar skapa en doft till greve Verhamont-
-som väcker stor sensation.
Det gör den säkert, monsieur Baldini.
Passa butiken, Chenier, och släpp ingen nära mig.
Inspiration kräver lugn och ro.
-Behöver du något mer? -Inspiration, kanske.
Åh, min Guiseppe...
Du är fortfarande den store parfymören Baldini.
Underbar.
Han har gjort det igen.
Limeolja... Ja, absolut.
Apelsinblomma...helt säkert.
Och en gnutta nejlika kanske.
Nej...
Det kan vara kanel.
Den är borta.
Kanel.
Det är inte kanel.
Nejlika... Nej.
Mysk? Nej.
-Vem där? -Jag kommer från Grimals garveri.
Jag kommer med era getskinn.
Följ mig.
Den här vägen.
Lägg dem där.
Hälsa mäster att skinnen är fina och att jag betalar de närmaste dagarna.
Ja, monsieur.
Ni vill väl få skinnen att lukta gott?
Självklart. Och det ska de göra.
Med ''Amor och Psyke'' av Pelissier?
Vad gav dig den absurda idén att jag använder en annans parfym?
Ni har den överallt. På pannan, näsan, händerna.
''Amor och Psyke'' är dålig. Det är för mycket rosmarin-
-och för mycket...
...det och det.
Bergamott...
...och patchouli?
-Patchouli. -Patchouli, patchouli...
Vad mer?
Det och det.
Apelsinblomma.
Lime.
-Mysk. -Rosmarin.
-Och nejlika. -Och det här.
-Storax? -Det är det också i den.
-Storax? -Storax.
Du har en bra näsa, unge man, men...
Min näsa kan världens alla lukter. Det är Paris bästa näsa.
Fast jag kan inte namnen. Jag måste lära mig alla namnen.
Avbryt mig inte när jag talar. Du är både näsvis och oförskämd!
Inte ens jag kan alla dofter.
Jag har länge känt till ingredienserna i ''Amor och Psyke''.
Men för att komma på det krävs bara en någorlunda bra näsa.
Men bara en äkta parfymör kan upptäcka den exakta formeln.
Vilka noter, vilka ackord? Och i vilka exakta mått?
Kan du ge mig den exakta formeln till ''Amor och Psyke''?
Paris bästa näsa...
Låt höra!
Du kan inte, va? Och jag ska berätta varför.
Talang betyder nästan ingenting.
Men erfarenhet uppnådd genom anspråkslöshet och hårt arbete-
-betyder allt.
Jag vet inte vad en formel är.
Men jag kan göra ''Amor och Psyke'' till er nu.
Skulle du kladda i mitt laboratorium med svindyra essentiella oljor? Du?
-Ja. -Lyssna noga nu!
Vad heter du förresten?
Jean-Baptiste Grenouille.
Nåväl, Jean-Baptiste Grenouille.
Du får chansen att nu bevisa ditt påstående.
Av ditt grandiosa misslyckande lär du dig ödmjukhetens dygd.
-Hur mycket ska jag göra? -Av vad?
Hur mycket ''Amor och Psyke'' vill ni ha?
-Ska jag fylla den här burken? -Nej! Det ska du inte.
-Du kan fylla den här. -Ja, mäster.
Men, mäster Baldini, ni måste låta mig få göra det på mitt sätt.
Som du vill.
Tappa den inte! Det är ren alkohol! Ska du spränga hela huset i luften?
Du måste mäta upp det först!
Sluta! Sluta nu, det räcker!
Du vet ingenting.
Essentiella oljor ska alltid blandas först och sen tillsätter man spriten.
Och skaka aldrig parfym så där.
Jag måste ha varit tokig som lyssnade på ditt enfaldiga babbel.
Ja, vi är klara.
Det här är ''Amor och Psyke''.
Men det är ingen bra parfym, mäster.
Om ni låter mig försöka igen så gör jag den bättre.
Det där är en riktigt bra parfym.
-Vill mäster inte lukta på den? -Jag är inte på humör just nu.
Jag har annat att tänka på. Gå nu.
-Men, mäster... -Gå nu!
Får jag arbeta hos er? Får jag det?
-Låt mig få fundera på det. -Mäster!
Jag måste lära mig att bevara dofter.
Va?
Kan ni lära mig det?
Jag måste fundera på det. Gå nu.
Jag älskar dig.
Jag ger er 50 franc för honom.
Grimals affär fick en djupgående inverkan för alla tre parter.
Inte minst för monsieur Grimal.
Baldinis köp av Grenouille fick-
-hans vacklande rörelse-
-att till och med överträffa sin forna glanstid.
Och äntligen för Jean-Baptiste-
-började hemligheterna bakom parfymörens yrke att uppenbaras.
Han är ju ett geni!
Lyssna nu noga på det här.
Som ett musikackord rymmer en parfyms ackord fyra essenser eller noter-
-noggrant utvalda för sitt harmoniska släktskap.
Varje parfym innehåller tre ackord:
Topp, mellan och botten, och kräver alltså totalt tolv noter.
Toppackordet innehåller det första intrycket.
Den varar i bara några minuter och avlöses av mellanackordet-
-som är parfymens tema och som varar i flera timmar.
Till slut har vi bottenackordet-
-parfymens svans, som varar i flera dagar.
De gamla egyptierna sa att man bara kan skapa en verkligt unik parfym-
-genom att tillfoga en extra not, en sista essens-
-som ringer ut och dominerar de andra.
Enligt legenden hittade man en amfora i en faraos grav.
När den öppnades släpptes en parfym ut.
Trots alla tusentals år var det en parfym med en diskret skönhet-
-och en sådan styrka att för ett kort ögonblick-
-så trodde alla människor på jorden att de var i paradiset.
Tolv essenser kunde identifieras.
Men den trettonde, den avgörande...
...kunde aldrig bestämmas.
Varför inte?
Vad då, varför inte?
För att det är en legend, dumskalle.
Vad är en legend?
Strunt i det.
Jean-Baptiste. Jean-Baptiste?
Vad är det?
Mäster, jag måste lära mig hur man fångar en doft.
Vad säger du?
Jag måste lära mig hur man fångar en doft och evigt konverserar den.
-Du menar ''konservera''? -Ni måste lära mig det.
Lugn, min gosse. Vi måste arbeta.
''Varelsers själ är deras doft.''
-Det har ni sagt, mäster. -Har jag?
Jag gör så många parfymer ni vill ha, men ni måste lära mig-
-hur jag fångar alltings dofter.
Kan ni göra det?
Naturligtvis.
Lär mig då allt ni kan.
...så gör jag världens bästa parfym till er.
Tänk dig, Jean-Baptiste. Tiotusen rosor-
-för att göra ett uns essentiell olja.
Det var det sista!
Se till att lufta kronbladen, annars börjar de längst ner koka.
Så gör jag klar kolven. Och skada dem inte.
Vi måste låta dem gå i döden med sin doft intakt.
Perfekt. Hjälp mig nu med toppstycket.
Temperaturen är avgörande. När kvicksilvret når hit-
-är värmen exakt rätt och oljan stiger undan för undan.
Märk väl att denna apparat är min egen fantastiska uppfinning.
Du får se hur kallt vatten pumpas igenom här...
...vilket tillåter essensen att kondenseras här...
...tills den till slut...
...dyker upp...
...här.
På sluttningarna över Grasse-
-hade vi bara behövt blåsa frisk luft över det.
Ah, Grasse.... Vilken stad.
Dofternas Rom.
Parfymens förlovade land.
Ingen man kan med rätta kalla sig parfymör-
-om han inte har bevisat sitt värde i den heliga staden.
Oroa dig inte. Det händer för jämnan.
För Grasse.
Mäster.
Titta.
Rosens själ.
Jean-Baptiste!
Vad är det?
Jean-Baptiste?
-Vad har du gjort? -Ni ljög.
-Va? -Ni ljög för mig.
Hur vågar du säga så till mig?
Ni sa att jag kunde fånga doften av vad som helst.
Det kan du också.
Vad tycker ni att det luktar?
Ingenting.
-Vad trodde du att det skulle lukta? -Glas.
-Men glas luktar inte. -Klart det gör. Vad är det här?
Jag känner ingen lukt.
-Det skulle lukta koppar! -Nog!
Försökte du destillera kopparlukt?
Järn, glas, koppar?
Vad mer har du försökt dig på?
Nej!
Har du blivit helt galen?!
Ni sa att jag måste experimentera.
Experimentera? Experimentera! Men inte med katten!
Vad för slags människa är du? Vet du ingenting?
Du kan lika lite destillera doften av en katt som doften av dig och mig.
-Kan jag inte? -Naturligtvis inte inte!
Han är i stadio ultimo. Han är döende.
-Finns det inget ni kan göra? -Tyvärr inte.
-Nej! Han får inte dö. -Mitt arvode är 50 franc.
50 franc? Kvacksalvare! Ni kan inte ens ställa diagnos.
Du får inte göra så här mot mig. Jag ber dig, dö inte från mig.
Inte nu. Inte redan.
Finns det...
...någon annan metod...
...för att konservera lukter än att destillera dem?
Finns det det, mäster?
Ja, det tror jag att det finns.
Vad är det då?
Det är känt som den gåtfulla konsten enfleurage.
Kan ni lära mig?
Inte ens jag vet dess hemligheter.
Kan jag lära mig det i Grasse?
Ja du...
Kan jag det?
Var annars än i Grasse?
Inom en vecka var Grenouille frisk.
Men för att söka arbete i Grasse behövde han ett lärlingsbrev.
Baldini lovade att ge honom ett-
-om Grenouille gav honom 100 formler till nya parfymer.
Grenouille gjorde det gärna. Han kunde ha gett honom tusen.
Morgonen när Grenouille åkte var Baldini nöjd.
Äntligen kände han sig belönad för alla år av hårt slit.
Han kunde inte minnas en lyckligare dag.
Helt salig somnade han om-
-och vaknade inte mer i detta liv.
För varje steg Grenouille tog från staden blev han allt gladare.
Luften över honom blev klarare, renare och lättare.
Äntligen kunde han andas fritt.
Det fanns två vägar till Grasse.
En ringlade sig genom byarna-
-och den andra gick rakt över kullar och berg ner till Provence.
Det var ett lätt val.
Hans näsa förde honom allt högre, allt längre från mänskligheten-
-allt närmare den största möjliga ensamhetens magnetpol.
Grenouille kunde först inte tro att han hittat en plats på jorden-
-nästan helt utan lukter.
Utspridd överallt låg bara den stilla doften av död sten.
Det var något heligt över platsen.
Ej längre distraherad av något utifrån-
-kunde han äntligen sola sig i sin egen existens-
-och han njöt i fulla drag.
Efter ett tag glömde han nästan sina planer och sina fixa idéer-
-och hade kanske kunnat glömma dem helt.
Hallå?
Hans kläder bar tusentals lukter. Lukten av sand, sten, mossa.
Lukten av korven han ätit för flera veckor sen. Bara en lukt fattades.
Hans egen.
För första gången insåg Grenouille att han inte hade någon egen lukt.
Han insåg att han hela livet hade varit en nolla för alla.
Det han nu kände var fruktan över att själv falla i glömska.
Det var som om han inte fanns.
l gryningen nästa morgon hade Grenouille en ny plan.
Han måste fortsätta till Grasse.
Där skulle han lära världen inte bara att han fanns och var någon-
-utan också att han var exceptionell.
Efter detta beslut-
-verkade gudama äntligen ha börjat le mot honom.
Laura?
Jag kommer, pappa.
Jag har inte sett dig här förut.
Det är min första säsong.
Att plocka tillsammans är roligare.
De säger att du plockar allt du hittar.
Idiot! Hur ofta har jag sagt åt dig att inte proppa in blommorna-
-som när du stoppar en kyckling?
Se hur Grenouille gör det.
Se så skickligt han hanterar dem.
Hemligheten bakom enfleurage är att låta blommorna dö långsamt.
Och hantera dem som en kvinna. - Håller ni inte med, Druot?
Om Madame säger det, så...
Du där, se till jonquillerna.
De behöver mer tid.
Gör som jag säger!
Sluta!
-Jag är inte på humör. -Är du säker?
Klart jag är säker.
Jag sa...
...nej!
Skyll dig själv.
Lucien?
-Ta stegen till mig! -Ta den själv!
Lucien?
Lucien!
Tubrosor till Madame Arnulfi. Är hon här?
Hon är upptagen.
Det verkar slösaktigt att koka dem.
Eller vad ni nu gör med dem.
Vad gör ni med dem?
-Värmer dem i djurfett. -Varför?
-Fettet drar ut doften ur dem. -Och sen?
Sen kyler jag ner det till en pomada...
...och sen filtrerar jag det innan...
Innan vad då?
Innan jag tillsätter alkohol och andra essenser. Rör ingenting!
Vad finns det i den?
Bara blommor.
-Får jag titta? -Nej! Inte nu, jag måste arbeta.
-Låt mig få titta. -Rör inte!
-God morgon, Madame. -God morgon.
Varför har du täckt över karet?
Det är ett experiment, Madame.
För att skydda blommorna mot dagsljus.
För att konservera doften bättre.
Om du säger det, så...
Följ med mig. Jag ska betala din mästers räkning.
För att konservera doften bättre?
Det luktar inte så mycket.
Nej... Då har mitt experiment misslyckats.
Se till att ödsla din tid, inte vår.
Hur mycket måste jag betala...
...för att få vara med dig?
Det beror på vad du vill ha.
Vad är det där?
Jag skapar en parfym.
Lägg dig, är du snäll.
Det känns äckligt.
Det är bara djurfett. För att ta upp din doft.
Skapar du en parfym?
Erkänn att du tycker att det här är upphetsande.
-Gör du inte det? -Jag njuter av mitt arbete.
Håll armen stilla.
Tro inte att du får binda mig.
Håll ut armen, är du snäll.
-Jag har mött många konstiga män... -Bara...slappna av.
Heliga guds moder, vad är det?
-Det är för att skrapa av fettet. -Är du galen?
Jag sa åt dig att slappna av. Du förstör allt.
Om du blir rädd, stinker du och parfymen förstörs.
Jag har fått nog.
Ut! Här, ta dina pengar!
Marinera mig i det kladdet... Tror du att jag är en julgås?
Ut härifrån!
Fort, blås ut dem innan rosorna smälter.
-Rosor kan inte smälta, pappa. -De här kan.
Nu vill jag utbringa en skål-
-för vår hedersgäst hans excellens markisen av Montesquieu.
Må vårt skrå fortsätta att blomstra.
Jag tackar er alla och ber om äran-
-att bli den förste som gratulerar er vackra dotter-
-och ge henne ett litet ömhetsbevis.
Vad vacker den är!
Fantastisk!
-Jag är överväldigad, ers nåd. -''Ers nåd''?
Jag hade hoppats att vi var mer förtroliga nu.
-Vi leker kurragömma! -Ja!
Men alla måste vara med.
Männen jagar kvinnorna.
Bravo!
Albine, vänta!
Sätt ner mig. Snälla.
Nu kommer ni inte undan.
Leken är slut, allihop!
Laura!
Det är dags att gå in nu.
Laura?
Albine! - Francoise!
Laura, har du sett tvillingarna?
Nej, inte sen leken började.
Albine? - Francoise?
-Albine! - Francoise! -Jacques.
-Gå häråt. -Ni två följer med mig.
Ers excellens?
In här.
Jag har sagt till kretinen att göra dem klara.
Hacka inte på pojken.
Jag ska mörda den oduglingen!
Grenouille!
Vad gör du? Varför är inte enfleurageramarna...
Ja, mäster?
Kan du vara snäll och förbereda enfleurageramarna, Jean-Baptiste?
Självklart, mäster.
Titta!
Herregud...
Utegångsförbud? Är ni galna? Jasminer kan bara plockas före gryningen.
Det kan betyda undergången för vårt skrå. Ert.
Och ert och ert!
Om det blir er dotter nästa gång då?
Ett utegångsförbud är nödvändigt, men vi måste också fånga mördaren.
Och då måste vi förstå hur han tänker, vad han vill ha.
Det är väl uppenbart. Använd er fantasi.
Och om jag säger att alla utom horan gick i graven med dygden i behåll då?
-Hur vet ni det? -Rättsläkaren undersökte dem alla.
Alla var oskulder.
Om det nu inte blir en nästa gång.
Om vi inför utegångsförbud kan vi göra konkurs i onödan.
Så vi väntar tills han har mördat hur många? Sex, sju, åtta?
Det är Pauline!
-Utegångsförbud! Gå hem! -Stanna inne.
Det är utegångsförbud. Gå in.
Mina herrar!
Vi måste inse att vår polis inte kan lösa morden.
Vi ber om hjälp från Paris.
-Paris klarar det inte bättre än vi. -Grip alla zigenare och tiggare!
Hör på!
Vi måste sätta in oss i mördarens tankar.
Vart och ett av hans offer hade en särskild slags skönhet.
Vi vet att han inte vill ha deras oskuld. Han vill ha deras skönhet.
Som om han samlar på något.
Han har en samlares mål.
-En samlare av vad? -Deras hår?
Ut! Ut ur min affär!
Ditt mordiska svin!
Vad det än är så fruktar jag-
-att han inte slutar mörda förrän hans samling är komplett.
Varsågod. - Nästa! Skynda på. - Ni också.
Monsieur...
Den här mannen är en demon.
En vålnad som inte kan bekämpas med mänskliga medel.
Jag kräver att vi ber vår biskop att bannlysa honom!
Vad skulle det tjäna till?
Tror ni inte på vår kyrkas makt?
Det handlar inte om tro. Det finns en mördare där ute!
Vi måste fånga honom med våra gudagivna själsförmögenheter.
Inte förrän vi underkastar honom vår kyrka-
-kommer morden att upphöra.
Gott folk i Grasse, vi förklarar härmed att mördaren-
-demonen i vår mitt-
-har bannlysts av kyrkan.
Detta fördärvade odjur har berövat oss våra döttrar-
-stadens unga och väna blommor-
-och genom sina bestialiska dåd fört vårt skrå och vårt levebröd-
-Ja, vår själva existens till randen av evigt mörker!
Vi förklarar därför att denna usla skurk-
-denna skamliga karbunkel-
-denna ondska i vår mitt-
-framledes skall vara bannlyst från vår heliga närvaro-
-utvisas ur moderkyrkans gemenskap-
-som en satans lärjunge-
-en dräpare av själar...
...en djävulens avföda...
...en trolös...
...en nekromant, en diabolist, en trollkarl...
...och en förbannad kättare!
O Gud, i din största barmhärtighet.
Kasta åskviggar mot hans huvud.
Och låt djävulen koka soppa på hans ben!
-Amen! -Min herre!
Min herre! Det är ett mirakel! Han är infångad, han är infångad.
Min herre, demonen har infångats.
l staden Grenoble. Han har erkänt allt.
Han har erkänt allt!
Halleluja. Halleluja!
Gud vare lovad.
Vi tackar honom för att han hörde och besvarade våra böner.
Amen!
Läs rapporten bara. Det kan omöjligt vara samme man.
Han erkände allt, däribland morden i Grasse.
Ja...under tortyr.
Titta här. Han erkänner att han ströp sina offer-
-slet av deras hår och förgrep sig på dem.
Flickorna i Grasse slogs i huvudet-
-fick håret avklippt och ingen av dem skändades.
Antoine...
Vi är alla glada att det är slut.
Släpp det nu.
-Vad är det? -Vi åker hem nu!
-Varför? Jag roar mig. -Säg inte emot, Laura!
Laura?
Ur vägen. - Laura!
Pappa...
Förlåt mig.
Jag vet att du tycker att jag är en gammal tok-
-men försök förstå. Du är allt jag har kvar.
-Du behöver inte förklara. -Om något skulle hända dig...
Du måste sluta oroa dig för mig.
Dröm sött, min älskling.
Dröm sött, pappa.
Laura!
Pappa, vad är det?
Har du öppnat fönstret?
Nej. Hur så?
Skicka det här brevet till markisen av Montesquieu omedelbart.
Marie? Fort!
Håll er på vägen norrut upp i bergen.
-Har Richis gett sig av? -Ja.
-Vilken väg? -Norrut.
-Var det verkligen inte söderut? -Jag såg dem själv. Hur så?
Jag sa norrut! Norrut!
Grenouille?
Grenouille!
Gode Gud...!
-God dag, monsieur. -God dag. Bor det någon annan här?
Nej.
Då vill jag hyra alla era rum i natt.
l gryningen vill vi skeppas över till Lerinöarna.
-Där bor bara några munkar... -Jag vet det.
Nåväl, monsieur.
Vårt finaste rum, mademoiselle.
Med storslagen utsikt över havet.
Ett ögonblick.
Nåväl.
-Har ni ett rum intill detta? -Ja, men utsikten kan inte...
Utsikten intresserar mig inte.
Pappa, kan du nu berätta vad som händer?
Du har inte sagt ett ord på hela dan. Vadan allt hemlighetsmakeri?
l natt drömde jag att du var död.
Mördad. Som de andra flickorna.
Jag är övertygad om att mördaren finns kvar där ute.
Alla hans offer var unga och vackra och vem är vackrare än du, Laura?
Vad han än har för vansinnig plan så blir den ofullständig utan dig.
Jag skrev till markisen och sa ja till hans frieri å dina vägnar-
-för vigsel snarast möjligt. Till dess gömmer du dig i klostret.
Allt detta för din mardröm?
-Jag har fattat mitt beslut. -Jag vet inte om jag älskar honom.
-Pappa... -Allt är ordnat, Laura.
Upp på fötter! Upp med händerna!
Varför mördade du min dotter?
Varför?
Jag behövde henne.
Varför mördade du min dotter?
Jag bara...
...behövde henne.
Nåväl.
Men kom ihåg detta:
Jag ska titta på dig...
...när du läggs på korset och de tolv slagen krossar dina ben.
När folk till slut har tröttnat på dina skrik och gått hem...
...ska jag klättra upp i ditt blod...
...och sätta mig bredvid dig.
Jag ska se dig djupt i ögonen...
...och droppe för droppe...
...ska jag droppa min avsky i dem...
...som frätande syra...
...tills...
...du till slut...
...dör.
Vad tror du att de gör med honom?
De ska uppenbarligen krossa alla ben i hans kropp med en järnstång.
Vidriga avskum!
Där kommer han!
Skicka honom till helvetet! Där hör han hemma!
Ta av fången bojorna.
Det räcker!
För honom till schavotten.
Vad är det?
l Faderns, Sonens och den helige Andes namn. Amen.
Kommer han?
Den här mannen är oskyldig.
-Han kan omöjligt ha gjort det. -Han är oskyldig!
Han är oskyldig!
En ängel...
Det är ingen människa, det är en ängel!
Grenouille!
Du lurar inte mig!
Förlåt mig...
...min son.
Folket i Grasse vaknade med en fruktansvärd baksmälla.
För många av dem var upplevelsen så förskräcklig-
-oförklarlig och oförenlig med deras moral-
-att de raderade den ur minnet.
Stadens råd sammanträdde och polismästaren befalldes-
-att omedelbart påbörja nya undersökningar om morden.
Dagen därpå greps Dominique Druot då man på hans bakgård hade hittat-
-alla offrens kläder och hår.
Efter 14 timmars tortyr erkände Druot allt.
Sedan var fallet avslutat.
Då var Grenouille redan halvvägs till Paris.
Han hade fortfarande parfym nog för att förslava hela världen.
Han kunde få kungen att kyssa hans fötter.
Med ett parfymerat brev till påven kunde han avslöja sig som Messias.
Han kunde göra detta och mer om han ville.
Han ägde en makt starkare än den pengar, skräck eller döden ger.
Den oövervinnliga kraften att råda över människors kärlek.
Det fanns bara en sak som parfymen inte kunde göra.
Den kunde inte göra honom till en som kunde älska och älskas.
Så åt helvete med det, tänkte han. Åt helvete med världen och parfymen.
Med honom själv.
Den 25 juni 1766 vid elvatiden på kvällen-
-gick Grenouille in i Paris genom Port d'Orléans-
-och likt en sömngångare-
-drog hans doftminnen honom tillbaka till platsen där han fötts.
En ängel!
Jag älskar dig.
På nolltid hade Grenouille försvunnit från jordens yta.
När de var klara kände de en jungfrulig glöd av lycka.
För första gången i livet-
-kände de att de hade gjort något-
-blott och bart av kärlek.
Här borta!
Titta.
En rock.
Vi tar med det hem. Du kan ha den där.
PARFYMEN
Text: Thomas