Tuota sanoisin karjahdukseksi, Panu.
Hyppää kyytiin, muuten myöhästymme.
Hyvät mörinät tytöllä, täytyy myöntää. Mutta osaako hän tätä?
Osaatko tätä? Anna palaa. Anna palaa kokonaan. Katsohan tätä.
ÄLÄ RUOKI KARHUJA
Tässä sitä mennään.
Hei, Keijo.
Huomenta, Petra.
KARVAKAMUT
Tervetuloa Metsäkulman Erikoisnäytökseen! Olen metsänvartija Petra.
Olkaa hyvät ja taputtakaa Panulle.
Nähkää mahtava harmaakarhu!
Voit sanoa minua rakastuneeksi, voit sanoa minua järjettömäksi.
Mutta kukaan ei minua ymmärrä kuten rakas Luodikkoni...
Vaikuttaa siltä, että taidat päätyä yhdestä hiillostuksesta toiseen.
Mehän panimme tuulemaan, vai mitä, Panu?
He söivät käsistämme. Siis minun kädestäni ja sinun tassustasi.
Söisivät sinun tassustasi?
Hassua. Otan sen mukaan esitykseen.
Saarinen. Se kaveri kyllä saa minut raivoihini.
Odota tässä, Panu.
- Pane hänelle käsiraudat, Keijo! - Partiotyttö tuli.
Hän on taas vauhdissa.
Saarinen, metsästyskausi alkaa vasta kolmen päivän kuluttua.
Miksi tuo kauris on konepellilläsi?
Ei se ole minun vikani, se juoksi suoraan eteeni.
Valtatielläkö?
Ikään kuin.
Missä se tyttö viipyy?
Kauhea lemu.
Mitä ihmettä? Mitä nyt? Missä olen?
Näin kirkkaan valon! Kaksi kirkasta valoa...
- Olenko kuollut? - Et vielä.
- Mutta koska tuo on Saarisen auto... - Mikä se Saarinen on?
- Kylän ilkein metsästäjä. - Metsästäjä? Saiko hän sinutkin?
Olenko mielestäsi sidottu? Tämä on kyytini.
- Kyytisi? - Ja tämä on kyläni.
Nämä ovat ihmisiäni, ja täällä minä asun.
Kukaan ei metsästä tätä karhua.
Niinkö? Päästä minut sitten irti. Kukaan ei näe.
- En voi tehdä sitä. - Mitä minä teen?
- En halua seinälle roikkumaan! - Rauhoitu, ei niin käy.
- Eikö? - Ei noilla sarvilla.
Minun sarvissani ei ole mitään vikaa.
Minun... Ne ovat...
Olen yksisarvinen! Älä katso minuun!
Olen kauhea! Olen hirviö!
- Puunhalaaja. - Potkanraahaaja.
- Kasvispurilainen. - Riittää jo.
Kuuntele, partiotyttö. Nuo ovat typeriä elukoita.
Kunnioitan vain ravintoketjua. Ihminen huipulla, eläimet pohjalla.
Mutta karhusi on erikoistapaus.
Se kuuluu johonkin keskivälille.
Ruisleivän väliin kastikkeella kuorrutettuna.
Olet sairas ja kieroutunut, Saarinen.
Säästä minulle laatikollinen minttusuklaata, kulti.
Kuusivarpainen pyssyapina. Panu, mennään pois täältä.
Ole kiltti, rukoilen sinua. Pyydän, päästä minut irti.
Ole kiltti, pyydän!
Alahan mennä sitten. Pinkaise takaisin metsään, kamu.
Pieni yksisarvinen kummajainen.
Kamu? Hän sanoi minua kamuksi.
Kauriini!
- Autoni! Senkin... - Saarinen, kaupungissa ei ammuskella.
Keijo, se karhu ojensi tassunsa ja päästi kauriini irti. Etkö nähnyt?
Näen vain rikkinäisen etulampun.
Olet elänyt metsissä jo liian kauan.
Ei minulle voi sanella mitä näin, koska vain itse tiedän, mitä näin.
Onnenpyörä!
Isoja rahoja odotellaan.
Nukkumaanmenoaika, kaveri.
Panu. Herra Tinkkeli odottaa.
Hyvää yötä, köriläs.
Unohdinko jotain?
Ei, ei enempää herkkuja.
Lopeta tuo.
Ei tuota ilmettä, äläkä heiluta kulmakarvojasi.
Ei onnistu tällä kertaa. Lopeta. Olen tosissani.
Se on söpöä, mutta... Hyvä on.
Jos metsään haluat mennä nyt sä takuulla yllätyt
Jos metsään haluat mennä nyt näet sammalet myllätyt
Kas pienet karhut vekkulit on
Nyt käyneet suureen joukkiohon
On päivä teddykarhujen
Huviretken...
Hyvää yötä, Panu.
Kuka siellä?
Varoitan sinua. Minulla on kymmenen kynttä, enkä pelkää käyttää niitä.
- Hei, kamu. Minä tässä, Elmeri. - Mitä teet täällä?
Sinä autoit minua, teen vastapalveluksen. Autan sinut pois täältä. Lähdetään.
Lähdetään, ennen kuin vartija tulee kierrokselleen.
Muropää, et ymmärrä ollenkaan. Tämä on kotini.
Siistiä.
Raahaa takamuksesi ulos tuosta ikkunasta.
- Mikä tämä on? - Pois siitä!
Niin pehmeä. Mikä tuo on?
Mitä teet siellä?
Tiedätkös, tämä paikka on tarpeeksi tilava kahdelle.
Näyttääkö tämä luonnolliselta?
- Anna se tänne. - Kukas tämä pieni kaveri on?
- Tinkkeli. - Tinkkeli?
Onko Tinkkeli lelusi?
Mikä lie vanha romu.
Nyt ymmärrän. Sinähän olet lemmikki.
- En ole kenenkään lemmikki. - Aivan.
Teen mitä tahdon, milloin tahdon ja kuljen, miten huvittaa.
Mennään sitten.
Ulosko?
Miksi tahtoisin mennä ulos, kun minulla on täällä kaikki, mitä tarvitsen?
- Mikä tuo on? - Nimesin sen Jihuuksi silkasta ilosta.
Haluatko yhden? Tiedän, missä näitä on paljon, mutta sinun täytyy tulla -
ulos.
Sisällä. Ulkona.
- Sisällä. Ulkona. - Lopeta. Tyhmä nenä.
Sisällä. Ulko...
Löysin Jihuun yhdestä noista säiliöistä.
Otitko sen roskiksesta?
Minulla oli se suussanikin!
Tuo haistelujuttu on pelottavaa.
- Mitä siellä on? - Kokonainen Jihuu-kylä!
Lukossa. Ehkä meidän pitäisi tulla takaisin huomenna.
Elmeri, katso mitä teit.
Saatat meidät pulaan.
Jihuu-patukka. Se on naiseni, sulava ja kermaisa.
Niin paha, etten saisi. Silti syön sen.
- Mitä tuo on? - Anna minun maistaa.
Panu?
- Hei, Ilmari. - Nimeni on "Elmeri."
Tulen rauhallisin aikein...
- Metsästän. - Pepperoni!
Panu! Bileet ovat ohi, nyt mennään!
Pysähdy!
Nähkää mahtava harmaakarhu. Hyviä öitä.
Jos metsään haluat mennä nyt, varmaan löydät ranskalaisia...
Kirahveja. Ne maistuvat melkein kuin norsuilta.
Omituista.
Hei, Keijo.
Peruuta nopeasti, ennen kuin Petra näkee minut.
Olet vaikeuksissa, herraseni.
Tiedät, mitä sokeri tekee sinulle, Panu!
Heti sänkyyn!
Anteeksi, minun vikani. Tätä ei tapahdu toiste.
- Mitä jos hän olisi satuttanut jotakuta? - Keijo, puhumme Panusta.
Hei, mitä sinä tuijotat? Sanoin, ettei tarvitse odottaa valveilla.
- Vien Panun takaisin metsään. - Aika viedä hänet sinne, minne hän kuuluu.
Hän ei ole vielä valmis menemään takaisin. Ei se ole minun vikani.
Yritin opettaa Panulle perusasiat.
Vein hänet kalastamaan, mutta hän ei halunnut kastua.
Keijo, ole kiltti.
Panu on pahoillaan...
- Petra, et ole Panun äiti. - En yritäkään paapoa sitä.
Anteeksi. Mene sänkyyn, Panu!
Vielä yksi kesä. En pyydä muuta kuin yhtä kesää.
Hienoa. Näetkös? Kykenen olemaan järkevä. Kiitos.
Tiedätkö erään asian?
Mitä kauemmin odotat, sitä vaikeampaa Panun on sopeutua.
Olen varma, että Panu... Ainakin luulen, että se...
Ja vaikeampaa sinun päästää se menemään.
Hyvää yötä, Petra.
Mitä minä teen sinun kanssasi?
Tämä ei ole kofeiinitonta. Tiedät, mitä kofeiini tekee minulle, Pentti.
Alan puhua pälättää lakkaamatta.
Pitkuliini, seuraa!
Hirveätä ja hyvää samaan aikaan. Kuin vapautta kupissa!
Levotonta!
- Panu kuulemma karkasi ja romutti paikan. - Ihanko totta?
Täällä on jotain mätää.
Tuo? Sehän kävelee kuin ihminen.
Odotahan, sinä kaksi- jalkainen kahvikissa.
Varo!
- Ei kai taas? - Panu syöttää teitä tassustaan.
Tajusitteko? Tassustaan. Sehän on karhu.
- Joka tapauksessa... - Voi itku.
Rauhoitu, Panu. Sinä pystyt tähän.
- Mitä ihmettä? - Piiloon, piiloon!
Mitä sinä nyt aiot? Alahan mennä siitä.
Hän on aivan takanani.
Tiesin, että karhu sekoitti kauriini pään.
Piilota minut!
- Hän lähti, joten ala painua. - Hyvä idea.
- Mihin sinä menet? - Mahtava harmaakarhu!
Sehän on söpö aasi.
- Sait minut jo hankaluuksiin. - Sinähän se pelastit minun henkeni.
- Olet siis vastuussa minusta. - Lopeta elämäni sotkeminen.
Tarvitsit vapautta, joten kiittäisit minua.
- Kiittäisin? - Ole hyvä vaan, kamu.
- Lopeta kamuttelu ja ala mennä. - Piiloon, piiloon.
- Panu? - Ei onnistu, sinähän lähdet nyt.
- Ulos sieltä takista. Ota se pois! - En varmasti.
- Se syö aasin! - Se syö meidät kaikki!
Tiedät hänen olevan siellä edelleen.
Syö teidät? Ei se ketään... Panu, mitä sinä teet? Pistä se eläin alas tällä sekunnilla!
- Pysy paikallasi. - En, aion jäädä.
- Entä esitykseni? - Istu, Panu. Joudut jäähylle.
- Kuulitko? Hermostun aivan totaalisesti. - Se mies haluaa tappaa minut.
Odottakaa!
- Sorkka naarmuuntui. - Naarmutit sorkan? Nyt kyllä kuolet!
Hän on harmiton, ihan totta! Pysykää vain rauhallisina!
Pois tieltä! Näytös on ohi, te nelijalkaiset luonnonoikut!
- Täydellistä. - Saarinen, laske ase.
Pilaat näytökseni.
Rauhallisesti, jonoon vain.
Kaksi päätä yhdellä luodilla.
Murokeksejä...
Saarinen, sinut on pidätetty.
Saarinen?
Keijo, en tiennyt, mitä muutakaan tehdä.
- Nyt on aika, Petra. - Entä metsästyskausi?
Vie se joen yläjuoksulle. Siellä se on turvassa.
Sinä kyllä... Sinä pärjäät hienosti.
Minun tulee sinua ikävä, köriläs.
Nätti.
Missä koti on? Se on poissa! Joku varasti sen!
Voisitko olla hiljaa? Yritän nukkua.
- Sinä! - En tehnyt sitä!
Katsopa tarkkaan, mitä näkyy? Jotain puuttuu, Elmeri.
- Mitä se voisi olla, Elmeri? - Odota, älä kerro...
- Metsäkulma puuttuu! - Olin juuri sanomassa.
Talli, aamupala, lounas ja päivällinen puuttuvat!
Elämäni on kateissa, ja se on sinun syytäsi!
Mitä aiot tehdä?
Hauskaa. Ajattelin, että "ehkä", mutta sitten tulin siihen tulokseen...
Tämä ei ole totta. Tässä on oltava virhe.
Ajattele, Panu! Petra suuttui, mutta tilanteen voi korjata.
Menen takaisin ja näytän hänelle ilmeeni.
Pitää mennä takaisin, ennen kuin hän unohtaa ilmeeni.
Sillä korjaan kaiken. Ilmeellä.
Panu!
Et voi vain lähteä kuljeksimaan täällä!
- Et tiedä, minne olet menossa, Panu! - Menen kotiin.
Odota, Panu!
Tiedän, missä Metsäkulma on.
- Voin viedä sinut takaisin. - Kiitos, mutta ei kiitos.
Hiljaa!
Metsäkulman täytyy olla jossakin täällä.
Sepä kävi nopeasti.
Katsotaanpa. Oikealle kiristetään, vasemmalle avataan.
Panu, oletko se sinä?
Panu...
Pakko jotenkin saada parempi käsitys maastosta.
Jos onnistuisin pääsemään tarpeeksi korkealle, sitten...
Tähän minä pystyn.
Ei ongelmia.
Eksyitkö matkalla pyhäkouluun, kaveri?
Tämä on MacKurren töppäre. Kukaan ei vehkeile MacKurren kanssa.
- Koska se olen minä. - Mitä?
Koskepa yhteenkin neulaseen, niin annan sinulle melkoisen selkäsaunan!
Minkä armeijan kanssa?
- Tuon armeijan... - Älä vehkeile karvahäntäklaanin kanssa.
Hyvän puolustajien, oikeuden risti- retkeläisten, männyn vartijoiden kanssa.
Pitäkää puunne. Etsin toisen.
Katso! Hänellä kasvaa omituinen kaksonen selässä.
Tämä kelpaa hyvin.
Se oli varoitus, onko selvä?
Yritäkin uudestaan, niin potkin karvaista ruskeaa takamustasi!
- Mitä? Tämä on eri puu. - Ne ovat kaikki puitani.
Kehotan kääntymään ympäri ja palaamaan sinne, mistä tulitkin.
Niin yritänkin tehdä. Näyttäkää vain tie Metsäkulmaan, niin lähden heti.
Nyt riittää! Kerjäätte selkäänne.
Valmiina! Tulta!
Katso, Panu, ilman käsiä.
Luulen, että olen pian auringon polttama. Katso nyt.
- Missä Metsäkulma on? - Vai pitäisikö sanoa kuun polttama?
Näytä minulle vain suunta. Minun täytyy todella päästä sinne takaisin.
- Kuinka surullista. - Missä on Metsäkulma?
Hyvä on, hyvä on.
Sinulla on hyvät oltavat Metsäkulmassa. Kahvia, Jihuu-patukoita, turvallista.
- Aivan, mitä sitten? - Kuitenkin jotain puuttuu.
- Mitä niin? - Aivan, minä.
Haluan mukaan. Vien sinut kaupunkiin, mutta perillä olemme sitten kumppaneita.
- Sovittu, kumppani? - Mitä? Ei, ei.
Se ei onnistu ikinä. Ei koskaan. Eikö sinun pitäisi palata laumaasi?
Mitä? Laumaani? He ymmärtävät kyllä.
He ovat ystäviäni ja haluavat parastani.
Unohda.
Sitten on parasta lähteä liikkeelle. Metsästyskausi alkaa parin päivän kuluttua.
Ehkä joku niistä metsästäjistä voi antaa sinulle kyydin takaisin autonsa konepellillä.
Metsästäjiä, perhana.
- Hyvä on. - Onko asia sovittu?
Sano se ääneen.
- Kumppaneita? - Olet ällöttävä.
- Mitä sanoit? - Minä...
- Anteeksi, en kuule sinua. - Sanoin luulevani, että -
- voimme olla kumppaneita. - Kumppaneita?
- Kumppaneita. - Tätä tietä! Liiku tai leviä!
Meillä pitäisi olla salainen kättely ja siistit lempinimet ja sellaista.
Kutsun sinua Panukaksi ja sinä voit kutsua minua Ilmiömäiseksi Herra E:ksi.
Eikö olekin hienoa? Keksin nuo aivan itse. Tästä tulee uskomatonta.
Vain sinä ja minä. Kuka se shortsinainen on?
Toivottavasti en ole myöhässä.
Ne ovat olleet täällä koko yön.
Karhu -
ja kauris tekevät yhteistyötä.
Mikä tämä salaliitto on? Mitkä muut eläimet ovat mukana? Jumala siunatkoon Amerikkaa!
Toivottavasti valkopäämeri- kotkaa ei ole käännytetty.
Ei sentään. Ehkä he ovat oikeassa.
Ehkä vanha Saarinen on hullu. Niin, ehkä...
Eikö täällä olekin rauhallista, Pentti?
Aivan, älkäämme pilatko tätä hienoa hetkeä jutustelulla.
Jotkut voivat vain puhua ja puhua hamaan loppuun saakka.
Mitä se tarkoittaa, Pentti? "Hamaan loppuun saakka."
Missä on haman loppu?
No niin, metsäopin peruskurssi.
Nämä suuret puiset kepit ovat nimeltään puita.
Suuret kivet ovat vuoria ja pienet kivet niiden lapsia.
Tämä korkeus...
Älkää tassut nyt täriskö.
- Elmeri! - Panu, montako kertaa tämä pitää sanoa?
Olen Ilmiömäinen Herra E.
- Ole kiltti. - Ellet käytä koodinimiä, -
kuinka voin tietää, että puhun juuri sinun kanssasi?
Tästä selviänkin jo helposti.
- Revi se nopeasti irti kuin laastari. - Pysyhän paikallasi.
Ota rauhallisesti, tämä saattaa hieman nipistää.
- Hoida nyt se jo. - Kannattaa peittää korvat.
Peittää...
Vilistähän takaisin metsään, pikkukamu.
- Kamu... - Ei se pato itsestään rakennu, neidit!
Nosta se koivu. Viekää männyt tuonne. Vauhtia!
- Kuusela! - Mitä, pomo?
Laita tuo setri ulokepalkiksi padon pohjoispäähän!
Tökkää se reikään pystyyn. Keltanokka.
Viiden minuutin lounastauko!
- Mitä sinulla on? - Puuta. Entä itselläsi?
Puuta. Haluatko vaihtaa?
Kaverit, katsokaa. Tuolla tallustaa Pohjois-Amerikan suurin lihansyöjä.
- Mahtava harmaakarhu. - Lisäksi hän on hyvä tanssija.
Pidämme näytöksen.
- Tänne sieltä! - Älä vedä sarvestani!
Kuule. Ei ole mitään "meitä". Vain minä. Emmekä pidä mitään esitystä.
Diiva. Ymmärrän, mikä sinua vaivaa.
Olet vain kärttyinen, koska sinulla on nälkä.
Niin se taitaa olla.
Kuolen nälkään!
- Tässä, syö tämä. - En voi syödä tuota.
Oletpa nirso. Mitä karhut sitten syövät?
Kalaa! Karhut syövät kalaa.
No niin, kalat. Tulkaapa Panun luo!
- Ilmiömäinen Herra E? - Niin, Panukka?
- Minulla on asioita. - Hoida ne.
Ei, vaan minun on päästävä vessaan. Tiedät kai, istunnolle.
Istumaan pöntölle. Vääntämään vitsaa. Leipomaan torttua.
- Ei täällä ole vessaa. - Missä sinä sitten käyt?
Kuule...
En muista. Mutta kuule.
Älä katso, mutta tuolla on puska, joka on kuin tehty sinua varten.
- Puskaan? Oletko tosissasi? - Anna mennä. Se on kuin pyörää ajaisi.
Paitsi että sen päälle pitää ulostaa.
Näytä ärjyilmeesi, partiopoika.
Hei, mitä te täällä teette? Lähtekää pois.
Minulla on hommia. Menkää!
Menkäähän nyt. Ei ole mitään nähtävää. Jättäkää karhu rauhaan.
Uskomattomia veijareita.
- Valmis? - Pähkinä vetoa, ettei hän saa mitään aikaan.
- Otan vedon vastaan. - Mikä teitä eläimiä riivaa?
- Saako olla kuituja, kamu? - Kamu...
- Ehkäpä hetken rauhaa? - Mitä luulet tekeväsi asunnossani?
- Tämäkö on asuntosi? En tiennyt. - Tuostahan se asunto paranisi vain.
- Mitä tuolla tarkoitat, Roosa? - En mitään. Miksi olet noin herkkä?
- Panukka, mitä siellä tapahtuu? - Varo sanojasi, tai joudut hankaluuksiin.
- Kadehdit, koska sinulla ei ole miestä. - En tiedä, joku kissatappelu.
- Elmeri, mitä teen? - Helppoa. Merkitset vain alueesi.
- Näytä, kuka on pomo. - No niin, naiset. Kerronpa nyt säännöt.
Paitsi jos ne ovat haisunäätiä.
Iljettävää.
Kirsi.
Naurettavaa.
Metsä ei sovi karhulle.
Sorsia? Pysykää siinä.
Kyllä vain. Havut lentoon.
Teidän täytyy auttaa minua.
Älkää välittäkö Donista, herra. Hän on hiukan hermostunut.
Ei ole oikein selvinnyt -
suuresta muuttomatkasta.
Meitä oli tuhansia, kun muodostimme V-lentueemme.
- Sitten se tapahtui. - Mitä tapahtui?
Mitäkö tapahtui? Metsästyskausi tapahtui!
Vain minä ja Don selvisimme. Kuinka V-lentue onnistuu kahdella sorsalla?
Se ei vain onnistu. Se on oikea tragedia.
Aivan, kuinka vain.
Kuunnelkaapa. Etsin kaupunkia.
Voisiko toinen teistä nousta ilmaan -
- ja näyttää tien kaupunkiin? - Nousta ilmaan?
Hiljaa, he kuulevat sinut.
- Kirsi. - Elmeri?
- Hei, kaunotar. Kuinka voit? - Elmeri, missä olet ollut?
Tiedäthän, isossa kaupungissa. Tein pienen reissun.
Katselin nähtävyyksiä, kävin syömässä, olin näytöksessä.
- Asiat ovat hyvin, Kirsi. - Niinkö? Kuulin, että jäit auton alle.
- Se on vain huhu. - Sinun on parasta häipyä.
Muistat kai, mitä tapahtui, kun viimeksi puhuit minulle?
Onko Ilkka täällä?
Kauanko tuo elohiiri on ollut korvassasi?
Se taitaa pahentua vain.
Voihan pesusieni.
Hei, Helmeri.
Nimesin hänet Helmeriksi.
Lauma! Ympyrämuodostelma!
Idiootit, tuo on soikea. Ympyrämäisempi!
Onpa otsaa näyttää naamaasi täällä vielä.
- Kiitoksia. - Se ei ollut kohteliaisuus, otukka!
- Hän oli juuri lähdössä. Etkö vain, Elmeri? - Aivan, Ilkka.
Piipahdin vain tervehtimään vanhoja kavereitani.
- Pentti, Kari. Jyrki, kuinka polvesi voi? - Käskin lähteä, etkä koskaan, koskaan...
- Koskaan? - Koskaan saa palata!
Palata? En ole palannut.
Olen parhaan ystäväni kanssa matkalla kaupunkiin.
- Jään kyllä kaipaamaan teitä. - Nyt lähtee!
Mitä nyt?
Kuten olin sanomassa, älä koskaan, koskaan...
- Karhu! - Karhu, karhu. Karhu.
- Elmeri, oletko kunnossa? - Murokeksejä...
Ilkka, katso tätä.
- Lopeta. - Olenkin kuullut sinusta.
Olet se karhu, jonka orava pieksi.
Niitä oli kaksikymmentä.
Ja heillä oli pähkinöitä!
- Älä kuuntele heitä, Panu. - Panu? Mistä se on lyhenne?
- Panula? - Panula!
- Kuuntelepa. - Korvani ovat hönöllä.
- Tuota... - Panu, lähdetään.
Olette täydellisiä toisillenne.
Sinä olet luuseri, ja sinä olet luusereiden luuseri.
Lauma, revitetään!
Hei, Elmeri. Taisit kadottaa jotain.
- Jospa se kasvaa takaisin. Heippa. - Nähdään.
Nähdään taas, reppupoitsu!
Niin, sinun on parempikin juosta. Jatka vain mahtailuasi, pelkurilehmä!
- Sanakin vielä, ja olisin näyttänyt. - Juuri niin.
Suorastaan odotin sitä. Katso mammarin juoksua.
Kuinka hän viuhtookin.
Etkö tarjoa hänelle juomaa ennen kuhertelua, ihravuori?
Alkakaa kalppia, älykääpiöt.
Puhuttelemasi tyttö oli siis Ilkan tyttöystävä?
Olet sinä melkoinen sälli.
Ilkka on oikeassa. Olen luuseri.
- Et takuulla ole. - Kyllä olen, usko pois.
Päivänä, jolloin tapasimme, Ilkka potkaisi minut laumasta, -
menetin sarveni, ylitseni ajettiin ja minut sidottiin auton konepellille.
- Miksi kutsuisit sellaista? - Luuseriksi, mutta kuuntele tämä.
Katsokaa mahtavaa harmaakarhua! Näytän karhulta ja puhun kuin karhu, -
mutten osaa kalastaa, kiivetä puuhun, enkä edes uskalla mennä metsään.
Eihän tuo vielä mitään. Yhdistetään kuusipeura ja kauris -
- ja saadaan ankka. - Ajan yksipyöräisellä keksien tähden!
- Minulla on lasisilmä. - En osaa napsuttaa.
- Luulin pölkyn olevan väri. - En näe tassujani mahaltani.
Surmasin ihmisen.
- Sinulla sentään on koti. - Koti.
Totisesti toivon niin.
- Oliko se niskasi? - Ei.
Kalakeksini. Hän rakastaa minua yhä. Kiitos, Petra.
Tulen kotiin.
Maista siitä, kumppani.
Ne eivät ole Jihuu-patukoiden veroisia, mutta tuovat kodin mieleen.
Suloisen suolaisen kodin.
Takaisin omaan pehmoiseen petiini.
Kahdeksan vankkaa ateriaa päivässä, sekä välipalat.
Petra peittelemässä iltaisin. Vastaa käsitystäni taivaasta.
Palatessamme huomenna kotiin -
selvitän välini Petran kanssa.
Kenties sitten on mahdollista, -
- että pääset asumaan kanssani autotalliin. - Siistiä!
Kuka saa asua autotallissa? Minä saan asua autotallissa.
Voisitko tehdä minulle palveluksen?
Tämä kuulostaa oudolta, mutta voisitko sinä...
- Tai unohda. - Kerro nyt vain.
Laulaisitko minulle sen Teddy- karhujen huviretki -laulun?
Tottahan toki. Minkä laulun?
Petra laulaa sitä minulle, koska se auttaa minua nukahtamaan.
- Yritän parhaani. - Kiitos.
Asuipa keiju maaginen tuo puussa sateenkaarten.
Alakerrassa kääpiön pissalurpan ilmavaivaisen.
Kunnes enää ei keiju kestänyt, läksi ovelle julkean kääpiön.
Ja mitä sattuikaan, pian olivat vastanaineet.
Hyvää yötä, Panu.
Nukun alla autotallin katon...
Kerjää nyt, Pitkuliini. Kyllä sinä osaat.
Kerjää nyt.
Pentti, se ei tottele. Näytä sille, kuinka kerjätään.
Koiran palvontaa.
- Oletteko kunnossa? - Mitä? Älä! Se...
Otti teidät panttivangikseen. Tiedetään. Olette turvassa nyt. Olen neutralisoinut...
Kas noin, Pitkuliini. Onko äidin mussukka kunnossa?
Olet kaikkein ihanin pikku pitkuliini.
Älä anna sen hämätä. Se on yksi niistä!
- Yksi kenestä? - Vihollisista! Se karhu ja kauris!
Kaikki ne eläimet! Olen nähnyt tulevaisuuden.
Se alkaa Metsäkulman kaltaisista pikkukylistä.
Mutta leviää pian.
Ne hyökkäävät pesäkoloista, luolista ja kotieläintiloilta.
Ellen pysäytä niitä, seurauksena on luonnonjärjestyksen mullistus.
Puheilleni nauretaan, mutta saattepa nähdä.
Totuus on paljastuva.
- Ymmärrämme sinua täysin. - Ymmärrättekö?
Olemme eräänlaisia tiedemiehiä.
Yritämme saada valokuvataltioinnin elävästä Homo sasquatchusista.
- Mistä homosta? - Etsimme Isojalkaa.
Isojalkaa? En ymmärtänyt keskustelevani parin hullun kanssa.
Älkää luottako koiraan. Lemmikit ovat kaksoisagentteja.
Heti, kun käännätte selkänne, se tekee teille temput.
Ei se pysty. Leikkautimme sen.
Panu?
Panu? Oletko hereillä?
- Nyt olen. - Loistavaa. Katselin yöllä kun nukuit, -
ja näytit aivan pieneltä enkeliltä. Paitsi, että olet lihava ja kuorsasit näin.
Mutta työstämme sitä. Keksin hoidon, missä laitetaan koko käsi suuhun.
Kauanko kestää päästä Metsäkulmaan?
Olemme illalla perillä.
- Oletko varma? - Varmasti.
Haluatko nähdä jotain hassua?
Meidän olisi sitten parasta lähteä.
Niin. Meillä on tiukka aikataulu. Kannan taakkasi.
Odota! Sinun täytyy olla varovainen sen kanssa, koska se on herkkä.
Haluatko kalakeksin?
En, syön sitten kotona.
Kuule. Jos haluat löytää zippin kaltaisen miehen, sinun täytyy tarkastaa ulkonäkösi.
Mitä tarkoitat? Olen musta- valkoinen. Minuun sopii kaikki.
- Sinulle sopivat kaikki. Se on ongelmasi. - Eivätkö nuo ole ne samat...
- Minulla on ideoita esitykseen. - Minun esitykseeni?
Shortsinaisen täytyy lähteä, hän hidastaa meitä.
Sen pitää olla tuoretta ja uutta. Haluan jazzia.
Olen tähti, ja kaikki tulevat katsomaan minua, harmaakarhua.
Ymmärrän. Sinä saat uran, kun minä pysyn kotona ja vahdin Tinkkeliä.
Hän ei ole edes minun!
Minulla ei saa olla edes unelmia. Sitäkö se on?
Kamu...
Etkö usko, että minusta olisi mukavaa vähän laulaa ja tanssia...
- Elmeri... - Mutta ei. Kysyt aina vain, -
että kauanko kestää päästä Metsäkulmaan.
Elmeri, eivätkö nuo ole ne samat majavat?
Ei. Kaikki majavat näyttävät samalta.
Hei! Pikku tanssi.
- Juuri noin. Heiluta, heiluta. - Näyttäkää liikkeitä.
Elmeri!
Elmeri, tuo on se sama pato. Olemme kulkeneet ympyrää.
Ympyrän. Kerran vain.
Et edes tiedä, minne olemme menossa.
Sain heidät, Luodikko!
- Mitä tuo oli? - Metsästäjät! Mitä he täällä tekevät?
Suojaan, pojat!
- Panu, meidän täytyy piiloutua. - Minä häivyn.
Panu, odota! Älä mene sinne!
Pysähdy, pullukka! Tämä ei kestä noin paljon painoa!
Tuo on paha juttu.
Roosa, tule tänne.
- Mene pois. - Kamu, kamu...
Saarinen...
Tinkkeli...
- Sinä selviät kyllä. - Kuolemme, ja sinä tiedät sen.
Kukaan ei pelasta teitä tällä kertaa!
Ala kauhoa, Panu!
Tartu kiveen!
Vasemmalle, oikealle!
Niin kuin sinä tietäisit.
- Missä hän on? - Hän häipyi. Tuolla hän on.
- Tuollapas. - Senkin pieni...
- Tuolla hän on. - Hiljaa, yritän ajaa.
Nopeammin, Panu!
Kuin kalastamista ja metsästystä samaan aikaan.
- Anna kätesi, Panu! - Mene pois, Elmeri.
Pysähtykää!
Tinkkeli?
Sinä teit tämän!
- Niin teit. - Mitä tein?
Toit meidät metsästysalueelle.
- Minne me piiloudumme? - Olemme maalitauluja täällä.
- Ja on metsästyskausi! - Tuo riittää.
- Ei se ole hänen syynsä. - Olet oikeassa, Elmeri.
- Tämä on sinun syytäsi. - Minun syytäni?
Niin. Ilman sinua olisin nyt kotona. Mitään tällaista ei olisi edes tapahtunut.
Sanoit tuntevasi tien Metsä- kulmaan, mutta valehtelit.
Minä... En.
Hyvä on. Ehkäpä -
ajattelin, että pitäisit minusta jos viettäisit aikaa kanssani.
- Voi veljet. Luotin sinuun, Elmeri. - Olen pahoillani, Panu.
- Olemmehan silti kumppaneita? - Elmeri, minun on parempi olla yksin.
- Entä me? - Aivan! Entä me?
Ketkä me? Ei ole mitään "meitä".
Ette ole minun huoleni. Meidän tarumme on ohi.
- Mutta... Panu, odota. - Ohi.
METSÄNVARTIJA PELASTAA PENNUN
METSÄSTYSKAUSI ALKAA TÄNÄÄN - Voi ei.
- Kiitos luvasta, Keijo. - Selvä peli. Onnea matkaan.
- Hei, Eino. Onko sinulla uusi auto? - On. Katsohan sitä. Oletko kateellinen?
- Oletko kunnossa? - Päästin sen vapaaksi yläjuoksulla.
- Toivottavasti tein oikein. - Älä huoli, Petra.
Olen varma, että Panu on iloinen uudessa kodissaan.
Tyhmä luonto!
Merkki sivistyksestä...
YKSITYISALUE SAARINEN
Anteeksi. Onko ketään kotona?
Voi kuinka hienoa posliinia.
Yleisö villiintyy!
Jossain täällä täytyy olla jääkaappi.
- Voi ei. - Peuroja, haisunäätiä ja majavia.
Minun täytyy piiloutua.
Se karhu on käännyttänyt ne kaikki.
Ole hyvä, Luodikko. Tulet hyväksi ja kuivaksi.
Aamulla meillä on kapina kukistettavanamme!
Sitten aion ottaa omani takaisin!
Elmeri.
Joku on syönyt karkkejani.
Joku on istunut tuolissani!
Joku unohti vetää vessan!
Se joku on yhä täällä.
Tulitko noutamaan nalleasi, Kultakutri?
Oletpa valmis tai et, tulen nyt!
Jos metsään haluat mennä nyt
Sä takuulla yllätyt
Jos metsään haluat mennä nyt
Näet sammalet myllätyt
Kas pienet karhut vekkulit on
Nyt käyneet suureen joukkiohon
On päivä teddykarhujen
Huviretken...
Hei, karhu! Et voi piiloutua minulta minnekään!
Kunhan vain saan omani...
- Ammumme niitä päähän! - Hauskanpitoa.
METSÄKULMA 8 KM
Elmeri.
Ei kamua...
Elmeri, sinun täytyy piiloutua.
Metsästäjät ovat täällä!
Hän paljastaa meidät!
Hyvä on! Antaa tulla!
- Panu? - Hei, kaveri. - Mitä teet täällä?
Älä viitsi. En voinut mennä kotiin ilman kumppaniani.
- Minulla ei ole kumppania. - Elmeri.
En tarvitse laumaa enkä sinua, joten jätä minut rauhaan.
En voi tehdä niin. Katsos, pelastin sinut jo kerran.
Olen siis vastuussa sinusta.
Näin tuon. Anna tulla. Sano se ääneen. Kumppanit.
- En! - Mitä sanoitkaan?
- Kai me voimme olla kumppaneita. - En kuule.
Sanoin, että kai me voimme olla kumppaneita.
Kumppaneita!
Tätä tietä sitten.
- Tätä tietä! - Selvä. Ehkä sinun kannattaa opastaa.
Aivan. Palataan autotalliin, jossa on turvallista.
- Turvallistako? - Turvallistako?
- Panu, montako eläintä autotalliin mahtuu? - Montako...
Terve, Panu!
Minne mahdatte olla matkalla?
- Turvalliseen paikkaan. - Autotallimaahan.
- Kamun kanssa. - Olet meille velkaa, kirppu!
- Todellakin! - Olen pahoillani padosta -
ja siitä, kuinka sekoitin asianne. Minun vikani.
Etkö otakin meidät mukaasi, Panu?
Otathan. Ole kiltti ja ota.
Katso minua! Olen liian kaunis kuolemaan!
Ehkäpä...
- Ei! - Et lähde ilman meitä.
- Ei ollut tarkoitukseni nimitellä sinua. - Voisimmeko ottaa Kirsin mukaamme?
Odottakaa! Antakaa minun ajatella.
Metsästäjiä.
Pahus. Kukaan ei pääse tänä iltana kotiinsa.
- Heitä on niin paljon. - Se siitä sitten.
Ei enää minua.
Kaipa minä sittenkin päädyn seinäkoristeeksi.
Et varmasti päädy. Minua voi tallata vasta, kun olen karhuntalja.
Mutta sitä ennen en aio luovuttaa ilman taistelua.
- Tappelua? - Se ruma sanako?
Juuri niin. Olette opettaneet minulle, -
että metsä on sekava ja vaarallinen paikka.
Olette kahjoja koko porukka. Olette läksyttäneet minua jo kahden päivän ajan.
- Niin taisin tehdä. - Minä en. - Anteeksi.
Tehdään siis heille samoin.
Annetaan vieraillemme kunnon ulkoilmakokemus.
Hei! Onko tämä yksityisottelu, vai voiko kuka tahansa osallistua?
Sillä MacKurre kaipaa kehiin.
- Hyvä, sillä tarvitsemme pähkinöitäsi. - Ja terhojasi myös.
- Mikä on suunnitelma? - Ajamme raakalaiset takaisin kaupunkiin.
Totisesti, muru. Kun olemme valmiit, he eivät koskaan enää tule takaisin.
Luulet siis olevasi oikea kovis.
Tiedätkö, mitä minä luulen?
Taidat olla vieläkin pelkkä mammanpentu.
Pysy sinä vartiossa, Pitkuliini. Äiti käy pulahtamassa.
Sepä hyvä. Äiti alkoikin jo tuoksahtaa.
Tulehan, Pentti. Tänä iltana on täysikuu.
- Anteeksi. - Nyt mentiin.
Panu.
Jepulis!
- Maria, päästä irti! - Minä kannan sen.
- Se on tyhjä. - Neidit.
Tästä tulee mahtavaa!
Te siinä, hommatkaa lisää ankkoja.
Elmeri, onko sinulla suklaata naamassasi?
Ei.
- Se on lemmikki. - Se antaa meidät ilmi.
Olen elänyt valheessa!
Olkaa kilttejä, ottakaa minut mukaanne.
Panu, et kai ole enää vihainen siitä repusta?
En toki. En koskaan kanna kaunaa, vaan annan kaiken mennä.
Mitä se oli?
Siinä oli merkki.
Selvä pyy, Don. Kootaanpa heidät kokoon.
Neidit, pankaa haisemaan.
- Kaasunaamarit. - Selvä!
Housuni!
Hyvin tehty, Reijo. On aika ajaa heidät takaisin kaupunkiin.
- Oletko valmis tähän? - Tämä on kiusallista.
Sitä se totisesti on.
- Saanko minä? - Anna palaa, Helmeri.
Hyökkäykseen!
Pyhä ryntäys sentään! Nehän ryntäävät!
Näyttäkää minulle ärjyilmeenne.
Lähdetään potkimaan metsästäjiä persuksille.
Pentti, meidät on ryöstetty. He veivät Pitkuliininkin!
Anna mennä, kamu! Liikettä pulskiin pikku koipiisi!
Tunnen totisesti eläväni!
Laskekaa sarvet!
Terveydekseni.
Ei!
- Miten menee, kumppani? - Tämä on mahtavaa.
Tehdään tästä jokavuotinen perinne.
Ei! Älä työnnä nokkaasi tänne!
Tulta!
Häivytään täältä!
Sheriffi, eläimet ovat villiintyneet!
Karhu on heidän johtajansa.
Se on sinulle.
- Keijo, haen hänet kotiin. - Tulkaa miehet! Ne ovat vain eläimiä.
Elmeri, ota koppi!
Sain sen.
Aseet esiin!
Tulta!
Voi hyvä luoja!
- Takaisin autoille! - Se toimii!
- Katso, kuinka he juoksevat. - Lähettäkää herra Iloinen!
Kuka?
Antaa mennä!
Näkemiin!
- Herra Iloinen ei pamahtanutkaan. - Meidänhän piti vain ajaa heidät kaupunkiin.
Sittenhän heillä onkin aika alkaa juosta, vai mitä?
Hei, Eino, eikö tuo ole sinun autosi?
Voi harmin paukku.
Juuri noin. Juoskaa!
- Suloista. - Vapaus!
Hei, Kultakutri.
Mitä?
Täysosuma!
Nopeasti! Tarvitsemme lisää ammuksia.
Elmeri! Elmeri, lopeta auttamiseni.
- Jatkakaa. - Hyvä on. Katsotaan, mitä tästä tuumit?
- Tyyny? Jotain rajaa! - Lisää! Lisää!
Hyvä on. Anna tulla, mammanpentu.
Pystyt parempaan. Katsotaan, mihin sinusta on.
Anna tulla.
Panu!
Siitä sait. Älä yllytä Panua. Varokaa!
No niin, Luodikko. Anna tälle karhulle hyvänyönsuukko.
Älä! Älä! Lopeta!
Elmeri?
Kamu?
Voi, Elmeri.
Oletko kunnossa, Elmeri?
Oloni tuntuu hieman kevyeltä.
Hei, kirppu. Hieno esitys.
- Katsokaa mahtavaa harmaakarhua. - Panu, Panu, Panu.
- Nyt saamme hänet! - Mitä? Ei!
- Pysykää poissa! Ei! - Tästä saat.
Kanuunankuula!
- Elmeri, tämä paikka ei ole hassumpi. - Jatketaan tuosta kohta.
Karatea kehiin!
- Petra? - Panu?
- Voi Panu. - Mitä hän tekee?
- Eikö Panu runtele tyttöä? - Ei. Tyttö on hänen äitinsä.
- Tyttö vie meidät kotiin. - Jokaisen kamun?
Olin niin huolissani. Vien sinut mukanani.
Tule, mennään kotiin.
Voi ei.
Tule, Panu. Mennään kotiin.
Panu?
Olet kotona.
Olen niin ylpeä sinusta.
Kuinka me molemmat mahdumme helikopteriin? Kai hän tulee takaisin?
- Kuka? - Shortsinainen. Panu?
- Hei, köriläs. - Mitä kuuluu, kirppu?
- Sanoit, että... - Sinäkö tuomitset minut?
- Hei, Panu. - Tiedän, että hän on ankka, mutta hän kohtelee minua kuin leidiä.
- Hei, kamu! - Etsi minulle jotain ruokaa.
- Moneltako hän tulee noutamaan meidät? - Elmeri, jäämme tänne. Tämä on kotimme.
Tämä on kansamme ja tänne me asetumme asumaan.
Oletko järjiltäsi? Missä olet ollut viimeiset kaksi päivää?
Tämä paikka on hirveä! Hirveä!
- Hei, kaverit. - Mitä kuuluu, Ilkka?
- Älä nyt, Elmeri. Ei tämä niin kamalaa ole. - Kai hän sentään tuo Jihuu-patukoita?
Nyt meitä on vain kaksi. Ellet sitten palaa laumaasi.
Mitä? Ja rikkoisin joukkueemme? Veljeys ennen kaikkea.
- Niin. Veljeys ennen kaikkea. - Hei, Elmeri.
Nähdään myöhemmin, Panu.
Hei! Irti puistani, senkin talttahampainen turkiskukkaro!
Kodikasta...
Hei, Panu!
Puputappelu!
Niinkö? Syö pupua!
Hei, kamu.
LOPPU
Pentti! Pentti!
Ilmielävä Homo sasquatchus.
Odottakaa. Ei. Ei!