Översättning: - CSG - Alltid nya texter på www.Undertexter.se
Mars...
Så kallar ni den, och ni tror att ni känner till den.
Den röda planeten, inget syre, inget liv...
Men ni känner inte till Mars,
för dess rätta namn är Barsoom.
Och den är varken utan syre eller död.
Men den är döende.
Det såg staden Zodanga till.
Zodanga, rovdjurstaden,
I rörelse, slukandes,
tömmandes Barsoom på energi och liv.
Endast den mäktiga staden Helium vågade göra motstånd,
Höll stånd och kämpade mot Zodanga, skepp mot skepp,
och höll stånd i 1000 år.
Tills en dag då härskaren Zodanga fastnade i en sandstorm.
Och allt förändrades.
Jag behöver klart sikte!
Lyft!
- Full styrka! - Tvär gir, framåt!
Vi har inte tid! Gira tvärt, nu!
Där!
- Skugga! - Skugga!
Död åt Helium!
Att vara en dåre är en stor lyx, Sab Than.
Res dig upp.
Vem...vad är du?
Vi tjänar Gudinnan.
Hon har valt dig att få detta vapen.
Gör som vi befaller och du kommer att härska över hela Barsoom.
Utan någon som trotsar dig.
Och utan något som står i vägen.
NEW YORK CITY 1881
10 ord är minimum, det kostar 50 cent. Om du inte ska ha snabbleverans.
Snabbleverans får det bli.
- Avsändarens namn? - Carter, John Carter.
Kära Ned. Besök mig snarast. John Carter.
Mr. Burroughs? Jag är Thompson, Kapten Carters butler.
Sir, jag kommer tyvärr med tråkiga nyheter.
Mr. Burroughs, Noah Dalton, er farbrors advokat.
Jag beklagar sorgen.
Hans död kom som en chock för alla. Han var en förebild för hälsa och vigör.
Han dog i arbetsrummet knappt 5 minuter efter han sänt efter mig och doktorn.
När jag kom fram var han redan borta.
Han slutade aldrig gräva, över hela världen.
Så fort han hade börjat på ett hål så bar det iväg till Java.
Eller till Orkneyöarna för att börja på ett nytt.
Han sa att det var ren forskning, men det verkade alltid som om han sökte nåt.
Må gud se till att han hittar det nu...
En kavallerist rakt igenom, ända till slutet.
Mor sa alltid att Jack aldrig riktigt kom hem från kriget,
att det bara var hans kropp som åkte tillbaka till väst.
Han brukade berätta de mest otroliga historierna.
Jag skulle vilja visa min aktning.
Ni kommer inte hitta något nyckelhål. Den kan bara öppnas inifrån.
Han insisterade på, ingen balsamering, öppen kista och ingen begravning.
Man skaffar sig inte en sån förmögenhet genom att vara som oss andra.
Kom, låt oss gå in.
Och slutligen, anbefaller jag härmed,
- att mitt gods överlåtes till en fond under 25 år.
Och inkomsterna därifrån ska tillfalla min kära brorson. Edgar Rice Burroughs.
Efter den avslutade perioden tillfaller godset honom.
Helt och hållet.
Självklart har jag alltid hållt av honom, men det är länge sen. Varför jag?
Han förklarade aldrig, och jag frågade inte.
Det är hans personliga anteckningar.
Han påpekade väldigt noga att du, och endast du, skulle få läsa dess innehåll.
Du kan möjligtvis hitta nån slags förklaring i den.
Jag går nu.
Återigen...
- beklagar jag sorgen.
Käre Edgar,
- jag kommer ihåg hur jag hade dig i mitt knä och berättade vilda historier-
som du hade hövlighet nog att tro på.
Nu är du vuxen. Tid och rum har skilt oss åt.
Men jag sträcker mig över det avståndet till den lilla storögda pojken,
och ber honom att tro på mig ännu en gång.
Den här vilda historien börjar för 13 år sen, i Arizona territoriet.
Mellan Pinalenobergen och baksidan av helvetet.
FORT GRANT UTPOSTEN 1868
Kommer du för lite påfyllning av spindelbete?
- Inget mer, Carter. - Är det nåt problem, Mr Dix?
Ja, du är en jävla dåre.
Jag har redan tagit alla dina pengar, Carter.
- Och din nota ligger 100 dollar back. - Jag betalar.
En gammal Yavapai jag träffade sa att han sett grottan...
Stopp, inte ett ord till om guldgrottan.
Seså nu, visa lite respekt. Det är den ondskefulla spindelguldgrottan.
Lägg av med det här, Carter. Och gå hem med dig.
Jag skulle tro, att han precis sa till dig att försvinna härifrån...
Jag går när väskorna är fyllda.
Jag hittade den där för två dagar sen uppe vid Bonita.
Den borde täcka min nota och lite till.
Bönor. Första saken på listan är bönor.
John Carter?
Ni ska inställa er uppe vid fortet.
Jag föreslår att ni följer med frivilligt.
Det tycker du?
Du är en svår man att hitta, Kapten John Carter.
Första Virginia kavalleriet, norra Virginias armé.
Amerikas konfedererade stater.
Jag är Överste Powell. Välkommen till sjunde kavalleriet.
Av de förenta staterna...
En utmärkt hästkarl.
Duktig fäktare.
Dekorerad sex gånger inklusive söderns hedersmedalj.
Och Five Forks, kompaniet ni ledde, vände nästan ett helt slag.
I korthet, en född fighter.
Och i Onkel Sam's ögon,
- en nödvändig man för försvaret av Arizona territoriet.
Vi har Apache indianer upp till öronen.
- Är det mitt problem? - Jag tror det är det, Kapten.
Folk blir attackerade i sina egna hem. Slaktade!
Du påbörjade det. Du får avsluta det.
- Har du blivit inföding? - Apache kan dra åt helvete också.
Vi är inget annat än en krigande ras. Jag vill inte ta del av det.
Du är en kavallerist, det gör dig värdefull för vårt land och vår sak...
Överste Powell, sir...
Vad ni än tror att jag är skyldig er, vårt land,
eller annan hedervärd sak, så har jag redan betalat.
Jag har betalat klart, sir.
Så låt mig tala om vad jag ska göra.
Jag ska bryta mig ut, hämta mitt guld, och bli snuskigt rik.
Rik nog att köpa din mark, Righteous Blue Bind.
Bara för skojs skull.
Jag räknade med svårigheter att matcha mannen på pappret med den jag tittar på.
Jag föreslår att du accepterar mitt erbjudande innan jag -
- innan jag kommer på bättre tankar.
Soldat! Han stannar här tills jag säger något annat.
Ja, sir.
John?
John. Sömntuta.
Maten är klar.
Hey, hey, hey, hey! Jag gav dig en hink.
Jag säger inte till igen, använd...
Överste Powell! Överste Powell!
Överste Powell!
Överste Powell, sir.
Han stal er häst.
Carter!
- Det är Domingos gäng. - Håll käften, Korpral.
Vad säger han, Carter?
Vad i helvete säger han nu?
- Vad i helvete säger han, Carter?! - Han säger...
Carter!
- Jag trodde att du inte brydde dig? - Det gör jag inte.
Kom igen!
Ge mig pistolen. Ge mig pistolen!
Jag måste titta efter. Täck mig.
Spindeln...
Det här stället tillhör inte Apache.
Det är det verkligen inte.
Guld...
Carter! Bakom dig!
Carter?!
Ock, ohem, oktei...
Wiez...
Barsoom...
- Vad? - Barsoom...
Barsoom?
Vad i...
Var i helvete är jag?
- Vad i... - Vad är du för sorts varelse?
Skjut honom inte!
Skjut inte!
Skjut den inte!
Vi borde döda den, Jeddak.
Försvinn.
Hallå?
Spring inte. Spring inte iväg.
Hej. Spring inte.
Det är okej.
Okej...
Ni har mig.
Jag ger mig.
Jeddak.
- Jeddak? - Jeddak.
Tars Tarkas!
Tars Tarkas...
Kapten John Carter, Virginia.
Vir..ginia.
Virginia!
Nej...Mitt namn är John Carter.
Jag är från Virginia.
Virginia.
Hoppa. Hoppa som du gjorde förut.
- Hoppa... - Hoppa, så? Hoppa.
Hoppa..
- Hoppa! - Hoppa.
Hoppa.
Ja, sir.
Virginia!
Nej!
Skjut honom inte! Skjut inte! Skjut inte!
- Vad är det här för ställe, var är jag? - Det är okej, Virginia. Var stilla.
Arton som inte kläckts ännu, Jeddak.
Då är dom svaga och inte Tharker.
Lämna inget åt dom vita aporna.
Var är jag!?
Barsoom.
En värld på avgrundens rand.
För Zodanga's nya kraft hotar att förstöra vår stad Helium.
Och om Helium faller,
- gör även Barsoom det.
Struntprat.
Gudinna, hjälp mig. Jag är hopplös. Jag är alltid för dramatisk.
Ers Höghet.
Min Jeddak...
Min Jeddak!
Efter år av outröttlig forskning,
- presenterar jag härmed...
Svaret.
Hoppas jag.
- Min Jeddak, efter år av... - Jag är ledsen, Prinsessan.
Presentationen får vänta.
- Far, vad har hänt? - Dejah!
Jag vet villkoren, skickade av Sab Than!
Det jag vill veta är om vi har råd att avvisa honom.
- Amiral Kantos Kan. - Den östra gränsen är ett ödeland.
Sab Than har gått igenom vårt försvar. Gränsbefolkningen blir massakerade.
Våra bästa styrkor, våra största skepp, har visat sig vara helt värdelösa...
- och till slut är vår sista skvadron...
- förlorad...
Helium är förlorat.
Mitt folk.
- Jag har svikit dom. - Nej, min Jeddak.
Det har ni inte.
Förlåt mig, My Lady, men ni har inte sett den här.
Strålningen är otroligt intensiv.
Hjälp dom.
Blått ljus?
När jag läste rapporterna om Sab Than's vapen så visste jag.
På något sätt hade den där idiotiska gruppen upptäckt det först.
- Upptäckt vad? - Den nionde strålen.
Obegränsad kraft.
Sab Than använder den bara att slakta med.
Men tänk er vad Helium skulle kunna åstadkomma med en sån kraft.
Omvandla öknarna, återskapa haven.
Är det här det du såg, Kantos?
Det börjar se väldigt nära ut.
Ge det tid, det kommer fungera.
Lämna oss, allihopa.
Dejah, ända sen du var en liten flicka,
- har du alltid levt upp till förväntningarna du haft på dig.
Det är Sab's villkor.
Vilka är dom?
Han kommer skona Helium,
- om du gifter dig med honom.
Nej...
- Han är ett monster! Du måste vägra! - Han är redan på väg hit.
Men allt mitt arbete... Jag behöver bara lite mer tid.
- Dejah... - Du kan inte knäböja för Zodanga!
Ett bröllop skulle rädda staden!
- Kanske, men Barsoom kan gå förlorat. - Men, Dejah...
Om ingen stoppar Zodanga kommer det bli början på slutet.
- Vi har inte... - Du är Jeddak av Helium!
- Du måste finna ett annat sätt! - Det finns inget annat sätt!!
Om det fanns en annan utväg skulle jag göra allt för att ta den.
Det här är den chansen vi har fått...
Kanske...
...är det gudinnans vilja.
Nej.
Det är din vilja.
Så när jag var liten och vi tittade upp på stjärnorna.
Och du berättade om hjältarna vars ära var skriven i stjärnorna.
Att det fanns en stjärna där för mig.
Är det här vad du föreställde dig att det skulle stå skrivet på den?
Min Jeddak! Sab Than's skepp närmar sig staden.
Dom signalerar för tillstånd att landa.
Beviljas.
Och låt oss förbereda oss för ett bröllop.
Jag har förstört anordningen, Matai Shang.
Hon var nära upptäckt.
Allt är på plats. De kommer gå med på bröllopet.
Håll ett öga på henne.
Vi vill inte att något stör vårt nästa drag.
Sarkoja! Låt Sola få en nykläckt.
Sola kan ta den lilla vita masken.
Stilla. Var stilla!
- Vad har hänt med dig? - Var stilla.
Nu dödar vi den.
Backa, Tal Hajus.
Värderar du den här högre än mitt omdöme?
Backa...
- Jag kräver min rätt att utmana. - Och vem stödjer din utmaning?
Vem vill förena sin metall med min?
Du är lika blind som en vit apa, Tal Hajus.
Du kommer inte härska idag.
Kanske inte idag.
Se bytet er Jeddak har hittat!
Är det en vit apunge?
Nej! Det är ett sällsynt och värdefullt djur!
Det kallas...Virginia!
Titta! Alla backar!
Visa dom, Virginia.
Hoppa.
Hoppa!
Vid Isus, du kommer hoppa imorgon, Virginia.
Sola, kedja honom.
För bort honom. Sätt honom med dom andra nykläckta.
Vänta, vänta!
Jag vet, jag vet. Drick, bra...
Vad var det i det där...
Barsooms röst.
Snart kommer du höra den.
Lugn...
Fin monster vovve...
Hur i helsicke gjorde...
Lägg av!
Sluta!
Du dödade honom med ett slag.
Jag... Vänta.
Jag förstod dig.
Vad har du gjort?
Bort från honom.
Hur kunde det här ske?
Vem är den skyldige?
Woola!
Gör det där igen och jag svär...
Det räcker!
Det finns inte utrymme för ytterligare ett märke, Sola.
Din nästa förseelse kommer bli din sista.
Du kommer hoppa, Virginia.
- Nu. - Jeddak!
- Flygare! - Ni är stenarna och sanden!
Sir, dom fortsätter att ignorera våra signaler.
Nog! Jag har varit tålmodig nog. Jag tänker inte låta mig hånas. Låt dom dö!
Om det så du tänker behandla din framtida maka,
- är det inte konstigt att hon rymde från dig.
Dejah Thoris måste leva.
- Inom skotthåll, sir. - Sinka bara skeppet.
Pulsen från radiumenheten borde räcka.
Snabbt, rent och precist.
- Jeddak, ska vi förgöra henne? - Nej.
Vi behöver bara sinka henne. Ta oss runt henne.
- Zodanga.. - Helium.
Dom är de rödflaggade. Helium är blå. Zodanga håller på att vinna kriget.
Men jag säger, låt röd man döda röd man, tills bara Tharker återstår.
- Det ser inte ut som en rättvis strid. - Zodanga slåss aldrig rättvist.
- Var är hon? - Min Jeddak, det är samtliga.
Hon kan ju inte ha gått upp i rök.
- Kolla dom döda. - Det har vi gjort, sir.
Kolla igen.
Till bryggan, nu!
Hon är en människa.
Sola!
Vem är det där?
Det är Virginia!
Ber om ursäkt, frun. Var vänlig och håll er bakom mig, det här kan bli farligt.
Eller så kanske jag skulle hålla mig bakom er...
Säg till när det börjar bli farligt.
Nej. Ta honom levande.
Vad är meningen med att ha den här, om jag inte får använda den.
Låt honom vara!
Vad är du?
Du är inte en röd man, och inte riktigt en vit apa.
Men du kan fortfarande blöda som en...
Tharker!
Jag ger mig. Ni kan ta mig som fånge.
Vänd om!
Vad var det jag sa, han kan hoppa!
Åh, herregud... Woola, släpp!
Du är ful, men du är underbar.
Och du slåss som en Thark.
Du förlorade vadet, du måste betala...
Jeddak av Tharkerna.
Jag är Dejah Thoris.
Föreståndare för Heliums Kungliga Vetenskapsakademi.
- Min forskningsfarkost... - Din del av resterna.
- Sola, se till Virginia. - Ja, min Jeddak.
Ni vet att när Sab Than erövrat oss, kommer han vända sitt vapen mot er.
Jag vet att Zodanga har hittat ett sätt att besegra er.
Och nu söker ni också ett mäktigt vapen.
Men Virginia slåss för oss.
Han kommer slåss mot Torquas i södern.
Mot Warhoonerna i norr.
Och han kommer kallas Dotar Sojat...
Mina högra armar.
Nej!
Jag slåss inte för någon.
Virginia, om du avsäger dig den här äran...
...så kan jag inte garantera säkerheten för din röda flicka.
Jag...
är...
...Dotar Sojat!
Krig är en skamfull gärning...
Inte när en god sak görs av dom som kan göra en skillnad.
Du gjorde en skillnad idag, Virginia.
Okej. Du förstår, mitt namn är John Carter.
Virginia är var jag kommer ifrån.
Var har du lärt dig hoppa sådär?
Jag vet inte. Hur lärde du dig att flyga?
Era skepp...seglar inte på ljuset i Virginia?
Nej, professorn. Våra skepp seglar på haven.
Ändlöst vatten överallt.
- Benstruktur normal... - Vad gör du?
Det måste vara densiteten i din benstomme.
- Hoppa för mig. - Det räcker!
Det finns tid för lekfullhet senare.
Jag vill inte ha hans lekfullhet, jag vill ha hans hjälp.
Förklara för mig hur du gör det!
Om det är en färdighet så lär ut den till Helium.
- Säg ditt pris. - Jag kan inte köpas.
Jag har en egen grotta med guld.
Någonstans...
Bara en galning skulle prata om oceanernas tid.
Är det ditt expertutlåtande? Jag är galen?
- Eller en lögnare. - Hon är något för dig, Dotar Sojat.
- Kalla mig inte det. - Det finns inga hav på planeten.
Du sa planeten.
Solen. Och sen Rasoom.
- Merkurius. - Sen Cosoom.
Venus.
Sen Jorden, oss.
Det där är Jasoom.
Du är på Barsoom, John Carter.
Mars?
Jag är inte på Mars.
Gode Gud. Jag är på Mars.
Så, ditt hem är Jasoom?
Och du kom på ett av dina segelfartyg?
- Igenom miljoner karader av tom rymd? - Nej.
- Inte så. - Fortsätt. Chocka mig.
Hur?
Den där tog mig hit.
- Det förklarar väl allt. - Gör det?
Ja. Du är en Thern.
Och du vill helt enkelt återvända till din rättmätiga plats, är det inte så?
- Ja. - Låt oss då ordna det på en gång.
Följ med.
- Vart ska ni? - Till ert tempel.
Nej, ni får inte gå in här.
Det är förbjudet.
Ni är inte Tharker.
Woola, stanna där.
Dotar sojat...Det är förbjudet. Det är förbjudet!
Nå, du talar för Gudinnan.
Vad säger hon?
Du kallade mig för en Thern, är det vad hon är?
Nej, hon är Isus.
En Thern är Gudinnans heliga budbärare.
På Oceanernas tid gick dom ibland oss och vägledde oss.
Vi får inte störa dom. Låt oss gå!
Det är nån slags skrift däruppe.
- Kan du läsa det? - Ja, det är gammal skrift.
- Där är det igen. Vad betyder det? - Stressa mig inte.
De som söker evighetens tröst, må färdas nerför floden.
Genom Iss hemliga portar,
och finna evig frid, i Isus barm.
Portarna till Iss...
Tänk om jag kunde ta dig dit?
Tänk om jag inte litar på dig?
Då skulle vi vara kvitt.
Jag kan ta dig till portarna. Till svaren du söker.
- En väg tillbaka till Jasoom. - Jorden.
Det är det minsta jag kan göra för att du tar oss härifrån.
Förutsatt att du kan.
Överenskommet.
Kom igen. Skaka den.
Det är ett tecken på tillit.
Det duger.
Nu behöver jag bara ta medaljongen från Tars Tarkas.
Dotar Sojat!
Värdelösa kossa...
Jag sa till dig att det är förbjudet.
- Vad i Isus namn är det som händer? - Isus har blivit vanhelgad.
Vi hittade den här och den röda slinkan intrigerandes i templet.
- I templet! Hur kom dom... - Sola släppte in dom...
Sola försökte stoppa oss.
Jag menade ingen respektlöshet mot din Gudinna, Tars..
- Jag försöker bara ta mig hem. - Dina högra armar tänkte stjäla-
- medaljongen från dig. Och använda den för åstadkomma större hädelse -
- längre ner på floden Iss. - Dom måste dö i arenan.
Hur kunde du göra så här!? Jag skonade ditt liv...
Jag gjorde dig till Dotar Sojat, ändå betyder hennes liv inget för dig.
Du visste! Du visste att det inte fanns utrymme för ytterligare ett märke.
Nu kommer Sola dö på grund av dig.
Hon är din dotter. Eller hur?
- Vem berättade det? - Kalla det faderlig intuition.
En Thark har ingen annan förälder än hjorden.
Men hur visste du?
Hennes mor behöll hennes ägg,
- och Sola är den sista strålen av hennes forna storhet.
Du kan inte bara stå och se på när hon blir dödad.
Mina högra armar har förolämpat mig, jag ska skära av dom.
Nej!
Du måste skynda dig, jag tänker frige dig.
Jag ställer ett villkor.
- Du tar Sola med dig nerför floden Iss. - Min Jeddak!
Jag ser hellre att du dör i Gudinnans armar-
- än att du slutar som föda åt vilda Banter i arenan.
- Dit du går, går hon. - Vad kommer hända med dig, Tars?
En Thark med huvudet och en hand kvar kan vinna ändå.
Är det avklarat, min Jeddak?
Tars Tarkas har förått oss.
- Woola! - Du tillhör honom.
Woola följer dig var som helst på Barsoom.
Det är tre dagars ritt. Följ mig.
- Vad hände med det här stället? - Zodanga hände...
Segla på ljus...
Spelar du fortfarande galning?
Eller lögnare.
Fortsätt framåt! Vi kommer dit!
Varför fortsätta med det här bröllopet, jag har ju redan vunnit.
Inte än. Du måste se bortom horisonten, Sab Than.
För att riktigt demoralisera en nation krävs publikt spektakel på högsta nivå.
Det här bröllopet kommer försäkra att ditt styre inte ifrågasätts.
Om du insisterar.
Om du inte ser visdomen i det så kan vi hitta nån annan som kan.
Dotar Sojat.
Carter.
Jag tror inte hon leder oss till Iss.
Okej, Sola. Spela bara med.
Vad trodde du jag skulle göra när jag såg din stad och inte en flod?
- Vad menar du? - Cluros och Thuria.
Dom borde vara bakom oss nu. Du leder oss till vad, Helium?
När vi väl kommer dit,
- kommer ni själva se vikten av vår sak.
Alla tror att deras sak är viktigast.
- Professorn. - Vad gör du!
Nej! John Carter! Du får inte!
Jag gillar den här planen bättre.
Vänta bara. Hon kommer ge sig.
Din galna dåre!
Du är inte från Jorden! Det finns inga Therner!
Jag sa bara vad du ville höra för att du skulle ta oss därifrån.
Stopp! Jag kan inte! Jag kan inte gifta mig med honom!
Kan inte gifta dig med vem?
Jeddaken från Zodanga du slogs mot. Sab Than.
Han erbjöd min far en vapenvila i utbyte mot min hand.
Din far?
- Tardos Mors. - Heliums Jeddak.
Hon är en prinsessa.
Prinsessa av Mars. Vad sägs om det?
En prinsessa som inte ville gifta sig. Så hon rymde.
- Nej. - Är det allt?
Nej! Jag rymde inte!
- Jag flydde! - Från vad? Hans andedräkt?
Så gift dig med killen och rädda ditt folk.
Ett liv i förtryck, det är inte att leva!
Om du hade råd att rädda andra, skule du då inte göra det?
Inget gott skulle komma ur att jag strider i ert krig.
Jag skulle gett mitt liv för Helium.
Ja. Jag rymde.
Jag var rädd. Svag.
Jag kanske borde ha gift mig.
Men jag fruktade att det skulle vara slutet för Barsoom.
Jag säger sanningen.
John Carter från Jorden.
Det finns inga portar till Iss.
Dom är inte verkliga.
Jag är ledsen, Prinsessan.
Men den här, den är verklig.
Och det är också min grotta med guld.
Reglerna säger att du ska ha en eskort.
- Jag åker ensam, general. - Jeddak.
I ett svep kan jag få slut på 1000 år av inbördeskrig och få Helium på knä.
Men min General, i sin högre visdom, protesterar! Är det så!?
Jag börjar prata som dig.
- Hector, dom har nått Iss. - Dom har kommit längre än jag trodde.
- Dom kommer nå portarna. - Dom kan tränga in i helgedomen.
- Hennes kunskap om nionde strålen är... - Så stor som den nånsin kommer bli.
Tålamod, bröder. Jag har allt under kontroll.
Jag är redan där.
Iss.
Här måste pilgrimer lämna kvar allt dom äger.
Allt dom vet.
För att aldrig återvända.
Om Gudinnan finner mig värdig.
Vänta!
- Vad tror du att du håller på med? - Det är min väg, Dotar Sojat, inte din.
Jag måste hedra min Jeddak, och gottgöra min ovärdighet.
Vill du hedra din far? Håll dig då vid liv och hjälp mig.
Min far?
- Sola. - Varför säger du så?
Det är vad som driver din medkänsla. Din fars blod.
Tars Tarkas.
Och av alla Tharker,-
- är du den enda som är värdig honom.
Plikten till din far kräver att du hjälper mig.
Hjälp mig bara att hitta portarna.
Sen kan du bestämma vilka hedersbetygelser som behövs.
Bara till portarna då.
Woola, stanna.
Andra pilgrimer.
Professorn...
Omöjligt...
Jag har aldrig sett en sån här form tidigare.
Jag vill titta lite närmare.
Carter, dina fötter!
Det här är inte gudarnas verk.
Det här är maskiner.
Din medaljong.
En spindel...
Nio.
Nio strålar.
Nio. Den nionde strålen är verklig.
Den kan bli tämjd. Ser du? Hela strukturen drivs av nionde strålen.
Moder Isis!
En sån kraft!
Och på nåt sätt har Zodanga fått den.
Therner.
Dom måste vara verkliga.
Och du...
...är John Carter från Jorden.
Ja, frun.
Och skeppen,
- som seglar på haven.
Du har sett dom.
Det måste vara en vacker syn.
Det är det verkligen.
Det är vårt...solsystem.
- Vad står det? - Jag är inte säker.
- Vad tror du att det står? - Det verkar vara...
- nåt slags tekniskt diagram.
Här är Barsoom och där är Jasoom.
Den här hireoglyfen. Den är som vår symbol för...överföring.
En kopia. Sänd längs med dessa linjer.
- Mellan världar. Som... - Ett telegram.
Du säger att jag blev telegraferad hit. Jag är en kopia av mig själv.
Möjligtvis, om man läser det som står här.
Kommandot för att resa.
Jag gillar inte att gissa. Jag behöver mer information.
Jag behöver kartor och kodnycklar.
Vänta. Och var ska vi hitta sånt?
I vetenskapsakademien.
- Och var ligger det? - Helium.
Snabbt, låt oss då vända och bege oss mot Helium.
- Vem tar du mig för? - En man som är vilse.
Jag skulle inte vara det om du berättade hur den här saken fungerar.
Jag ska, men allt jag försöker förstå i medaljongen kommer inte från Helium.
Jag försöker hjälpa dig tillbaka till din grotta med guld, vill du inte det?
Jo.
Nej.
Jag tror dig inte.
Vi må ha fötts i skilda världar.
Men jag känner dig, John Carter.
Direkt när du fångade mig i luften, så visste jag...
Jag kände hjärtat på en man som var villig att offra sitt liv för andra.
En man som är villig att slåss för ett ändamål.
Här.
På Barsoom.
Förstår du inte, Carter?
Jag flydde för att hitta en annan möjlighet.
Du är den andra möjligheten.
Dotar Sojat!
Warhoons!
Dotar Sojat!
Följ dom till Aooliska slätten. Grip dom där och ta den röda kvinnan levande.
Och han som hoppar?
Låt oss se vad han är kapabel till.
- Dotar Sojat! - Sola, ta henne härifrån.
- Carter! - Jag kom för sent en gång...
...det kommer aldrig hända igen.
Nej!
Woola, iväg!
Iväg, för fan!
Far!
Tack, Gudinnan!
Carter...
- Tack, Isus! - Vem är han?
Han heter John Carter. Han räddade mitt liv.
Han är från Jasoom.
Jasoom!?
Zodanga är närmare, han ska få min personliga läkare.
- Han sköt ner mig! - Dotter, lyssna på mig!
Sab har gått med på allt.
Han kom till mig, ensam, utan eskort.
Jag kunde ha låtit fängsla honom, eller låtit honom mördas.
Men det visade sig att han bara brydde sig om din säkerhet.
Jag fruktade att du skulle bli torterad av Tharkerna.
Och dömd att dö i deras arena.
Jag kan inte leva med det på samvetet.
Jag har faktiskt ett sånt, Prinsessan.
- Verkligen? Trodde det togs bort när... - Dejah!
Hon litar inte på mig, Jeddak. Och varför skulle hon?
Det har aldrig funnits nån tillit mellan Zodanga och Helium.
Därför erbjuder jag dig ett litet men uppriktigt bevis för min välvilja.
Mitt liv.
Dejah...
Du har makten, Prinsessan.
Makten över livet. Över mig och hela Barsoom.
Med våra två städer förenade...
...är allt möjligt.
Allt du behöver göra är att gifta dig med mig.
- Är det här Helium? - Sir, nej.
Zodanga... Där männen är lika begränsade som menyn.
Och kvinnorna är lika hårda som sängarna.
- Vad har ni för ärende här? - Han är mitt ärende.
Jasoomiern ska flyttas till en lite säkrare inkvartering.
- Vi har inte fått några såna order. - Men ni får det nu.
Direkt från Sab Thans skrattande läppar.
Jag har hört att ni är otroligt farlig.
Ta mig som gisslan...
- Vad? - Ta mig som gisslan.
Är du okej?
Den vita imbecillen, han har tagit mitt svärd!
Vakt!
Kom igen, Carter, spring! En galen man löper amok med ett svärd!
Carter, den här vägen!
- Din tur. - Min tur?
- Vem är du? - Mitt namn är Kantos Kan.
- Jag tjänar Prinsessan Dejah. - Dejah?
Och enligt henne, kan du få oss...
...dit.
Sa hon att jag kunde det?
Eller så kan vi ju kapitulera.
Är det så ni gör på Jasoom?
Kom igen.
Hej, mina damer.
Ni förväntas buga er i min närvaro, Kapten Carter.
Buga dig.
Det får väl duga.
Jag hämtade honom som du beordrade.
Tack, Kantos. Jag vill prata med Kapten Carter i enrum.
Håll vakt utanför.
Nu flickor, ut med er.
- Du ser vacker ut. - Det är en traditionell Zodangadräkt.
Buren av brudgummens mor är det sagt.
Lite vulgär för min smak men min åsikt var irrelevant.
Du kan inte på allvar överväga det här?
- Vad har jag för annat val? - Gift dig inte med honom.
Ge mig en anledning att inte göra det.
Stannar du och slåss för Helium?
Stannar du? Och slåss för Helium?
Dejah...
Vi har ett talesätt på Barsoom.
En krigare kan byta ut sin rustning,
- men aldrig sitt hjärta.
Du hade rätt.
Jag kunde avkoda kommandot.
Det är en serie med ljud.
En enkel fras.
Säg efter mig. Ock, ohem, oktei...
Öppna dörren!
Säg det nu. Ock, ohem, oktei.
Är du okej, Dejah?
Ock...ohem...
- Oktei... - Wiez.
- Wiez... - Jasoom...Jasoom, säg det.
Säg det, säg det!
Dejah! Är du ensam?
Ja.
Jag är ensam...
Nå, min Jeddak, månen kommer snart stiga.
Låt oss inte förhala proceduren mer.
Ja.
Ja, naturligtvis.
Vi kommer ha gott om tid att prata.
Så...
Vem är du?
- Amerikan? - Vem är ni, Sir?
Sir?
Definitivt södern.
Carolina, Virginia?
Virginia, eller hur?
- Underbart ställe? - Känner du till det?
Inte så bra som jag borde. Men det kommer jag göra.
- Padwar, varför stannar vi? - Ledsen, sir, men gatan är blockerad.
Det är bröllopsprocessionen.
Ökad styrka och kvickhet.
En enkel sak med gravitation och anatomi som vi borde förutsett.
- Vi? - Ingen märkbar ökning av intelligens.
Dock, så kan vi inte ha det så här.
Vi kan inte ha jordlingar som projicerar sig hit.
Som hoppar runt och orsakar oreda.
- Du är en Thern. - Therner är en myt.
Padwar, vi fortsätter till fots.
Mitt namn är Matai Shang.
Och jag existerar inte.
- Verkligen. - Jag jobbar väldigt hårt på det.
Ursäkta mig.
Det är synd. Hon är en enastående varelse och hon kom verkligen nära.
Du menar den nionde strålen.
Den har ingen betydelse längre.
Efter kvällens ceremoni, när de två månarna möts och ederna svurits,
- kommer hon och alla andra med någon kunskap om nionde strålen bli...
...eliminerade.
I praktiken, kapa bestens huvud.
Snabbt, rakt och precist.
Synd att det inte finns nån som kan varna henne.
Balansen måste bli återställd.
- Vad ger er rätt att blanda er i? - Bryr du dig? Det här är inte ditt hem.
Du har inga skyldigheter till dom här människorna.
Du har ingen hund i det här bråket.
Är det inte så man skulle sagt i Virginia?
En man utan syfte.
Så vad är ert syfte?
Vi har inget.
Vi är inte jagade av dödlighet, som ni är.
Vi...är eviga.
Jag förstår inte.
Bröllopet, den här promenaden...
Varför inte bara döda mig och döda Dejah?
Historien kommer följa den kurs vi har satt åt jordlingarna.
Och vi har valt Sab Than att härska.
Nionde strålen måste stanna i händerna på tanklösa odjur vi kan kontrollera.
Vanäran över Dejah Thoris bröllopsdöd kommer försegla hans styre.
Vi har spelat de här spelen sen innan planeten skapades.
Och vi kommer fortsätta så, långt efter din planet har dött.
Vi orsakar inte förstörelsen av världen, Captain Carter.
Vi sköter bara om den.
Lever på den, kan man säga.
På varje värdplanet så utspelar det sig alltid exakt likadant.
Befolkningen ökar...
...klasskillnaderna ökar...
...krig utbreder sig.
Och efter en stund...
...börjar den försummade planeten sakta blekna.
Förbered ett tvåmannaskepp, omedelbart. För fångtransport.
Ja, sir.
Odödlig är inte samma sak som skottsäker.
Jag sköt en av er hemma på Jorden.
Kom igen.
Jag försöker.
Vakter, efter honom!
Jag sa ju att Woola följer dig var som helst.
Han gjorde bra mycket mer än bara det.
Vänta, vänta. Vad ska du göra?
Rädda Dejah. Och jag behöver en armé för att göra det.
- Hoppa på. - Nej.
Tharker flyger inte.
Gayor...
Tars! Dom tänker döda... ...Dejah.
Isus belönar verkligen de rättfärdiga.
- Jag ser de döda. - Tars?
Den Virginia som jag kände,
- reste till Iss.
Vad har dom gjort med dig?
Tal utmanade.
Jag förlorade.
Virginia.
När jag såg dig hoppa upp i himlen.
Önskade jag att det var ett tecken.
Att något nytt skulle träda in i den här världen.
Att storheten av vår Tharkiska ras åter skulle få se ljuset.
Men, det är för sent.
Det spelar ingen roll, min dotter är med sin mor i paradiset.
Det finns en tröst i det.
Tars? Sola..
Hon är faktiskt här, med mig.
Är det så här du återgäldar din skuld till mig? Jag behöver mitt svärd.
Jag ska separera ditt tanklösa huvud från din kropp!
Upp nu, vi gå.
- Det är dags. - Struntprat.
En Thark med huvudet och en hand kvar kan vinna ändå, eller hur?
Din munterhet irriterar mig...
Är allt det här ditt verk?
Banther...
Svaghet, sentimentalitet.
Att tillåta den här vita masken att förorena hjorden.
Dessa är Tars Tarkas brott.
Vi står enade för att vi stöter ut missfoster.
Vi är starka för att vi föraktar svaghet.
Låt dom bli krossade, som okläckta ägg.
- Är det där en Banth? - Nej.
Det är en vit apa.
Spring!
Tars, ge mig en hand, Tars. Du har fyra, ge mig en!
- Far! - Far?
Tars. Tars!
Hallå, här borta din blinda apa!
Släpp lös den andra.
Se när din far dör. Som den ynkrygg han är.
Nej! Låt oss se dig!
Sola. Är du tokig?
Nej, min fars blod driver mig.
Sola!
Jag kräver rätten att utmana!
Du har ingen rätt att utmana! Du är inte Thark.
Han är Thark. Han är Dotar Sojat!
Dotar Sojat, Dotar Sojat, Dotar Sojat!
Vem vill svära trohet till min metall!
Zodangas Jeddak tänker förgöra Helium nu ikväll.
Och om Helium faller...
...så faller även Barsoom.
Vi måste göra oss av med allt gammalt hat.
Tharkerna har inte orsakat det här.
Men vid Isis, Tharkerna ska avsluta det!
Vi rider mot Zodanga!
Jag vet att det här inte är det öde du har valt åt dig själv. Eller för Helium.
Men valfrihet är en lyx även för en Jeddak av Barsoom.
- Även, om du i ditt hjärta... - Ett hjärta är en lyx.
Lugn.
Kom ihåg, det är inte hon som är vinsten.
Vinsten är Barsoom.
Du där! Varför är Zodanga lämnat oförsvarat? Var är alla?
Armén har blivit ompositionerad utanför Helium. Endast en liten styrka är kvar.
Sab och Dejah Thoris? Var är dom?
Dom är på bröllopet, i Helium.
Nej, jag har tagit mitt beslut.
Det är det enda sättet att komma dit i tid.
Tharker flyger inte.
Så får det bli då.
Det här är vansinne, Dotar Sojat. Du kommer dö!
Då kommer vi ses nerför floden Iss.
Följ kanalen. Var försiktig.
Månskenet kommer tvinga dig att flyga lågt.
Som våra förfäder före oss,
- samlas vi under det förenade ljuset från Barsooms första älskande.
Cluros och Thuria.
Så som månarna förenas i gudomlig union,
- så förenar vi Sab Than och Dejah Thoris.
Zodanga och Helium.
Nej! Du sätter igång larmet. Det är en av våra.
I oceanernas tid steg de gudomliga älskande upp från havet varje natt -
- för att fullborda sin kärlek i himlen.
Drick nu av detta heliga vatten och bli vigda.
Så må det bli igen.
Jag är din för evigt.
Och jag är din...
...för evigt.
Carter!
Det är en fälla! Zodanga står vid era murar!
Gör det nu!
Helium faller!
Zodanga!!
Dejah!
Håll er bakom mig, sir.
Carter!
- Det var ett sånt fint bröllop. - Ja.
- Heliums öde är bestämt, jordling. - Det är ditt med.
Tacka gudinnan att det där är över.
Virginia!
Det är kul att flyga!
Vid Isus, dom slåss med oss!
Broder! Heliumenit?
Du ska berätta allt du vet om Thernerna.
Om du skonar mig ska jag berätta.
En passande lösning för ditt nederlag.
Eller hur, Kapten?
Dejah Thoris överlevde sina lönnmördare men misslyckas att bevisa -
- sin felaktiga teori om den nionde strålen.
Ja. Jag kommer njuta av att dra upp den planen.
Carter!
Han kommer undan!
Tars. Medaljongen.
Ge den till mig, min Jeddak.
Nej!
Jag förklarar senare.
Ni har vunnit, min Jeddak.
Allt är över.
Inte riktigt.
En Jeddak. Jag ser att du har bytt rustning.
Och mitt hjärta.
Dejah Thoris.
Skulle en Prinsessa av Mars -
nånsin tänka sig att gifta sig med en envis kavallerist från Virginia -
- som inte har något att erbjuda? - Ja.
John Carter...
...Ja.
Genom månens och vattnets ceremoni, är ni nu sammansvurna -
- som man och hustru.
John?
Längtar du tillbaka till Tharkerna?
Jag är ledsen, jag kunde inte somna.
Jag fick en känsla, plötsligt.
Att du lämnade ett ljus tänt.
Eller en dörr öppen.
Gå och lägg dig igen. Jag kommer snart.
Kom tillbaka fort.
John Carter från Jorden.
Kom.
John Carter från Jorden...
John Carter från Mars. Låter mycket bättre.
Sire! Jag måste uttrycka min djupaste tacksamhet för att ni räddade Helium.
- Snälla, äran är helt på min sida. - För all del, jordling.
Nu är det ditt drag. Ock, Ohem, Oktei, Wiez, Jasoom!
Nej...
Powell?
Nej!
Ock, Ohem, Oktei, Wiez, Barsoom...
Ock, Ohem, Oktei, Wiez, Barsoom!
Barsoom...
Femtio miljoner miles ifrån varandra, och ingen chans att överbrygga klyftan,
Ingen möjlighet för min kropp och själ att få återvända till sitt rätta hem.
Likt en dåre hade jag slängt medaljongen.
Då tänkte jag på Matai Shang, hans kunskap om Jorden och min historia.
Det betydde att Thernerna fanns i denna värld. Grottan i Arizona var beviset.
Det kanske finns andra bevis, andra Thernövergångar gömda runt om i världen.
Jag visste nu vad grottan med guld måste användas till.
Så i tio bittra år letade jag.
I spåren av rykten och legender sökte jag minsta bevis på att Thernerna fanns.
Men jag hittade ingen medaljong.
Och då...
...kom den till mig.
Jag har hittat den!
När den väl kommit, hade jag planer som jag var tvungen att göra i lönndom.
Jag kunde inte lita på någon.
Jag hade länge misstänkt att Thernerna följde mina rörelser.
Sir.
Jag känner mig väldigt dålig, Thompson.
- Var vänlig och kalla på doktorn. - Ja, sir.
Och Thompson...
...min advokat också.
Naturligtvis, sir.
Nu kommer du förstå orsaken till min plötsliga död.
Orsaken till mina bisarra begravningsinstruktioner.
Varför dörren endast kan öppnas inifrån.
För om min kropp dör på Jorden, dör min kopia på Mars.
Du är nyckeln. Det här är uppgiften jag anförtror dig ihop med min förmögenhet.
Skydda min kropp. Thernerna kommer försöka förgöra den.
Under tiden du läst dessa sidor kanske dom redan hunnit göra det.
Jag är nyckeln. Jag, Edgar.
Ed.
E...D...
Ed! Det borde fungera...
Käre Ned.
Din luriga jäkel...
Han kallade mig aldrig Edgar... Han kallade mig Ned!
Hej, Ned.
Gift. Utvunnet ur blåsfisken. Simulerar döden.
- Du hittade ju aldrig medaljongen? - Nej.
Därför är jag dig evigt tacksam för att du ger mig en.
- Var jag bara bete? - Nej.
Du är bra mycket mer än det. Jag behöver verkligen en beskyddare.
Förutsatt att du vill vara det.
Farväl, Ned.
Ned.
Ta dig an en uppgift, förälska dig,
- skriv en bok.
Det är dags att jag åker hem.
Ock, Ohem, Oktei, Wiez...
- Barsoom. - Barsoom...
Översättning: - CSG - Alltid nya texter på www.Undertexter.se