23.976 Ro RETAiL sync © 19.02.2021
JURNAL DE BORD
Doriți să fiți singură înainte de sigilarea sicriului?
Bine.
Iubito?
Trebuie să introduceți codul acum.
Chiar e necesar?
Mă tem că da.
Legislația internațională interzice transportul unui sicriu nesigilat.
David, putem să stăm un minut în curte?
Numai un minut?
Sigur.
Am făcut tot posibilul.
Soțul dvs. a suferit traume craniene de la cădere.
Mami?
Ce este, scumpo?
Unde va fi camera mea?
Mă gândeam să stai cu mine în cameră o vreme.
Ți-ar plăcea?
Fosta mea cameră, de când eram mică.
Trebuie să te culci. Te așteaptă o zi mare mâine.
Te descurci, Jules?
Aproape am ajuns, scumpo. Haide.
Mami?
Nu vreau să ies afară.
- E în regulă, scumpo. Îți promit. - Mi-e frică.
Dacă te-aș ascunde?
Așa ai vrea?
Pe umărul meu, sub haină?
- Tot drumul? - Da, tot drumul.
- Ce mâncare au? - În avion?
În America. Bunicii.
Cea mai bună.
- Pâine prăjită au? - Desigur.
Bine ați venit la Aeroportul Internațional Berlin.
Nu lăsați bagajele nesupravegheate.
Bagajele nesupravegheate vor fi ridicate și controlate de poliție.
Vă mulțumim pentru colaborare.
Julia?
Julia, de câte ori trebuie să-ți spun
să nu pleci de lângă mine în locuri publice?
- De câte ori? - Îmi era foame.
Scumpo, nu contează. M-ai speriat de...
- Mi-am făcut griji pentru tine. - Îmi pare rău.
Bine.
Ce vrei să mănânci?
Asta vrei?
- E atât de mare. - E cel mai mare.
Ce tip de avion este, mami?
E un E-474. E nou-nouț.
Tu l-ai construit?
Vezi motoarele alea uriașe? Mami ajută să le facă să meargă.
Oamenii aceia ar putea să cadă.
Nu-ți face griji, scumpo. Nu vor cădea.
Dar ar putea.
Zborul Aalto 9583.
Rugăm pasagerii cu copii mici să vină la poartă...
E rândul nostru. Ești gata?
- Pot să-mi țin eu biletul? - Sigur.
Îl poți ține până când ajungem în avion, bine?
AALTO BUN VENIT LA BORD
26, pe partea dreaptă.
Da. Am ajuns. Aici este.
Bun venit la Aalto Airlines.
- Terminați. Gata. Nu vă împingeți. - Nici nu m-a atins.
Terminați.
- Ne dai dulciurile? - Fără dulciuri în avion.
Le țin eu.
Haideți. Bun, stăm deci în rândul 25.
Vezi ce fac copiii tăi?
Cum rezolvăm problema? Terminați, copii.
Tată. De ce ea capătă mereu tot ce vrea?
- O iubim mai mult. - Vrem să te liniștești, bine?
Liniștește-te.
Călătorie plăcută.
- Bună. Bun venit la bord. Pe aici. - Mulțumesc.
Copii.
Mă scuzați. Doamnă?
Am două întrebări pentru dvs. Ce filme sunt?
Și cât de tare merg căștile?
Niciodată suficient de tare?
Mi-ar plăcea mai mult dacă ați da cu cărămizi.
Așa ați termina mai repede.
Locurile libere din spate încep să mă atragă.
Mulțumesc. Terminați.
- Bună, Stephanie. - Salut, Bill.
Va fi nevoie de atenție sporită la rândul 25.
I-am auzit.
Cred că și cei cu două avioane mai încolo i-au auzit.
Spune-i fetei noi că e în regulă să râzi de pasageri.
E în regulă să-i detești.
Tocmai au închis Frankfurt.
Slavă Domnului că nu mergem la Frankfurt.
S-ar putea să nu mergem nicăieri.
Doamnelor și domnilor, ne cerem scuze pentru întârziere.
Vom decola în scurt timp.
Bob, ce a fost asta?
Nu știu. Nu-ți face griji.
Trebuie să curețe gheața de pe avion ca să alunece bine aerul pe aripi.
Culcă-te, scumpo.
Când te trezești, vom fi în altă parte.
Vom fi în New York.
Și tati?
Da.
Și tati.
Îmi place partea asta.
Te simți bine? Vrei să chem asistenta de zbor?
Ți-ar plăcea să stai singură pe un rând întreg?
Ultimele rânduri sunt libere.
Am putea să ne întindem pe câteva locuri.
Ți-ar plăcea?
Scumpo, am adormit.
Te uiți la filmul ăsta?
Nu.
Nu e prea amuzant.
Sigur, la 12.000 metri altitudine nu poți să părăsești cinematograful.
- Nu ați văzut o fetiță pe-aici? - Nu, sigur nu.
Fiica mea...
- De cât timp zburăm? - De trei ore. Poate puțin mai mult.
- Vă pot ajuta? - Îmi caut fetița.
- E o fetiță la bar. - Mulțumesc.
Nu, fiica mea are șase ani.
Probabil ne-ați văzut. O duceam în brațe.
Desigur. Da.
Nu a urcat aici. Îmi pare rău.
- Mă scuzați. - Îmi pare rău.
Are părul blond prins în coadă.
Probabil are într-una din mâini un ursuleț de pluș.
Probabil că a găsit niște copii și se joacă împreună.
Două Bloody Mary.
- Poftiți, doamnă. - Pardon.
Pardon.
V-aș ruga să folosiți celălalt culoar.
- Îmi caut fiica. - Nu cred că a avut unde să meargă.
Bine, o iau pe dincolo.
- Sucul dv. - Mulțumesc.
Pardon.
La naiba.
- S-a întâmplat ceva? - O caut pe fiica mea.
Ați văzut-o trecând sau...
Nu cred. Câți ani are?
- Șase. - Nu, nu am văzut-o.
Vă pot ajuta cu ceva, doamnă?
Doamnelor și domnilor, scuzați întreruperea.
Se pare că aeronava e destul de mare ca un copil să se rătăcească în ea.
Numele ei este Julia Pratt.
Are șase ani și poartă un pulover bleumarin.
Dacă se află în apropierea dvs. sau se joacă cu copiii dvs.,
vă rugăm să apăsați butonul de apel.
Așteaptă o mămică îngrijorată. Vă mulțumim.
Toți copiii ar trebui să poarte talangă la gât.
Trebuie s-o fi văzut cineva.
A răspuns cineva?
Trebuie să controlăm avionul. Nu știu să organizez așa ceva.
Dnă Pratt, sunt sigură că fetița e bine.
Nu.
Nu, nu e bine.
A trecut prin ceva. Nu e în apele ei în momentul acesta.
- Putem cere prinderea centurilor? - Să nu ne pierdem cu firea.
Sunt nouă dulapuri în avion, patru sus și cinci jos.
Nimeni nu a verificat nici unul.
Apoi cambuzele, cabina echipajului.
Mai sunt și calele. Copiii pot găsi astfel de locuri.
Am nevoie de culoare libere ca să pot căuta, bine?
Bine.
Trebuie să vă rog să vă întoarceți la locul dvs.
Însă voi merge personal și voi vorbi cu căpitanul
să vedem dacă poate veni puțin. Bine?
Lucrați în industria aviatică?
Păreți să cunoașteți construcția avioanelor.
Da, sunt inginer sisteme de propulsie. Lucrez la Elgin Air.
Adică, tocmai am plecat de acolo.
Stați la Berlin?
Știu că încercați să mă liniștiți.
Dar problema nu e că sunt neliniștită.
Problema e că fiica mea a dispărut și nimeni nu știe unde este.
Îmi pare rău.
Aveți copii?
- Nepoțelele contează? - Da, aproape.
Nu le place să joace v-ați-ascunselea cu mine pentru că le găsesc mereu.
Așa că nu vă temeți.
Voi ați văzut-o pe fiica mea?
La tine se referea anunțul?
Nici nu știam că ești cu un copil. Tu știai că e cu un copil?
Îmi pare rău, n-am știut.
Poate vreți să mă ajutați să o caut.
- Grozav. - Ca lumea. Mă plictisesc.
Îmi pare rău, dar nu.
- De ce nu? - Tată, s-a rătăcit.
Cât de tare se poate rătăci? Suntem într-un tub.
Întoarce-te.
Căpitanul va veni imediat, sunt sigură.
Mă iertați. Revin imediat.
Ingineră?
Da.
Tu ai venit cu ideea de a pune cinci pe rând?
- Dnă Pratt. - Ce este?
- Cu cine vorbește? - Vom elucida imediat situația.
E bine? A pățit ceva? E rănită.
Bine.
Știți unde e fiica mea? Ce-mi ascundeți?
Ce-mi ascundeți? Spuneți.
Dnă Pratt, îmi pare rău dar nu cred că e în avion.
- Poftim? - Nu avem...
Nu există înregistrări care să arate că fiica dvs. a urcat la bord.
Ce tot spuneți?
De la sol mi-au spus că nu a urcat nici o Julia Pratt în acest avion.
Sigur că a urcat.
Era chiar lângă mine.
Am fost primele pasagere care au urcat în avion.
Trebuie să fi trecut pe lângă dvs.
Doamnă, acesta e lista pasagerilor. Fiica dvs. nu figurează pe ea.
Am trecut chiar pe lângă dvs.
Rândul 26. A stat pe locul de lângă mine, 26A.
Lista arată că 26A e liber și eu însămi am numărat pasagerii.
Ați sărit unul. Ce legătură are cu căutarea ei acum?
- Vreți să-i vedeți biletul? - Dacă nu vă supărați.
L-am pus în buzunar.
Am pus ambele bilete în buzunar.
I-a dispărut rucsacul.
Nu ar fi putut ajunge singură aici. Nu e destul de înaltă.
- A răpit-o cineva. - E o afirmație gravă.
Altfel cum i-ar fi dispărut lucrurile? Aveți dvs. altă idee?
- Trebuie să vorbesc cu căpitanul. - Nu pot garanta că va accepta.
Oamenii fac rău fetițelor. Mult rău. Știți bine.
Trebuie să vorbesc cu căpitanul.
- Întoarceți-vă la locul dvs. - Cineva mi-a răpit fiica.
Dle căpitan, trebuie să vă vorbesc.
Sunteți o amenințare pentru siguranța aeronavei.
- Nu sunt o amenințare. - Sunt comisar. Pot să vă dau drumul?
Da.
Gene Carson. Sunteți rănită?
- Vreau doar să vorbesc cu căpitanul. - Înțeleg.
Dar e decizia lui, nu a dvs.
Liber, căpitane.
Poarta de plecare nu o are pe listă?
Nu, dle. Au verificat de două ori.
- Și nu există bilet. - A existat, dar mi-a fost sustras.
Ai stat la intrare, nu-i așa?
- Da, dle căpitan. - Ai văzut fetița?
Nu-mi...
Nu-mi amintesc și nu pot confirma sau infirma, dle.
Dle, eu am făcut numărătoarea. 26A era liber.
- I-ai spus de ursuleț? - Ursuleț?
Era sub pătura ei. Nu ar fi plecat fără el.
Ați băut ceva de când ați urcat la bord? Băuturi alcoolice?
Nu.
Luați medicamente?
Am la mine somnifere, ca orice alt pasager.
Și Klonopin.
Pentru anxietate. Am luat două azi dimineață.
Înțeleg. De când sunteți dependentă de ele?
- Nu sunt dependentă. - De când?
Am luat rețeta acum o săptămână.
Când a murit soțul meu.
Eu și fiica mea îi repatriem trupul în Long Island pentru înmormântare.
În cală e un sicriu, dle, de la Spitalul Kaiser Wilhelm.
Acum șase zile a căzut de pe acoperișul blocului nostru.
Își amintește cineva s-o fi văzut?
- Pasagerii de pe rândul ei? - Nimeni n-a spus asta, dle.
Pe listă sunt 32 de copii. Toți sunt prezenți.
Dvs. stăteați lângă ea, dle Carson, nu-i așa?
- Așa este. - Ați văzut-o?
Nu, n-am văzut-o.
Gândiți-vă la ce sugerați, dle căpitan.
Că mi-am închipuit că am urcat-o la bord
iar acum mă prefac că o caut.
Are vreun sens? Vă puteți imagina vreun motiv?
Nu sunt beată, nici drogată, nu caut atenție.
Există protocoale pentru astfel de situații.
Dacă pilotul are o listă inexactă de pasageri, trebuie să aterizeze.
Un ursuleț nu reprezintă o listă inexactă de pasageri.
Eu vă spun că e inexactă. Așadar trebuie să căutați în avion,
la fel cum ați face dacă ar fi dispărut copilul dvs.
Julia are numai șase ani.
Nu e într-o stare prea bună acum. Se teme de orice.
A trebuit s-o ascund sub haina mea ca s-o urc în mașină.
Dar a urcat în mașină. A urcat în avion ca orice pasager.
Și am adormit.
Nu ar fi trebuit să adorm. Dar era lângă mine.
O țineam de mână când am decolat.
Vă rog...
Trebuie s-o ajutați.
Aprinde luminile.
Să se așeze toți pasagerii. Nimeni în toalete. Fără excepții.
Căutați-i rucsacul, biletul.
Verificați fiecare dulap, fiecare cutie.
Mai aveți întrebări?
Vă mulțumesc.
Doamnelor și domnilor, ne cerem scuze pentru deranj,
însă căpitanul roagă toți pasagerii să se așeze pe locurile lor.
Vom opri semnalul pentru centuri imediat.
Vă rog să vă legați centura, dnă. Mulțumesc.
Nu văd de ce atâta tevatură.
Parcă și-a pierdut Palm Pilot-ul.
O fetiță de șase ani să se cațere în sistemul de avionică?
E ridicol.
- Asta e procedura. - Dle căpitan.
Mulțumesc.
E cineva aici?
Alo?
Dră?
Dră. Am nevoie la toaletă.
După ce căpitanul stinge semnalul pentru centuri, dle.
Nu am nevoie de escortă.
Răspund pentru orice amenințare..
- ..la siguranța zborului. - E absurd.
Femeile cu copii imaginari se încadrează aici.
Dle, vă rog să vă întoarceți la locul dvs.
- Mi-a înțepenit spatele... - Îmi pare rău.
Toți pasagerii trebuie să rămână așezați.
Știu.
Am rămas fără reviste.
Spune-mi un lucru. Ce vei face când o găsim?
Cum vei motiva comportamentul ăsta?
Dacă doar s-a pierdut n-o să fie prea rău, vei părea doar leneș.
Dar dacă a răpit-o cineva, dacă s-a comis o infracțiune în zbor,
iar comisarul de bord nu a făcut nimic,
ce impresie o să lase?
Ai fost destul de clară.
- Katerina. - Ce este?
- Uită-te aici. - De ce? Ai văzut ceva?
Nu. Dar mor de nerăbdare să te văd târându-te prin trapa asta.
Care este problema?
Pot să vă ajut?
Vă cunosc de undeva?
Ați trecut pe lângă mine de cinci ori de când am decolat.
Se pune?
- Sunteți din Berlin? - Acum mă interogați?
- Am întrebat dacă sunteți din Berlin. - Nu. Nu sunt.
Să mergem.
Ce a fost asta?
Nu-ți dai seama ce refuzi? Ar fi grozav.
Ești teribil.
Fiica mea. Îmi căutați fiica.
Trebuie să vorbesc iar cu căpitanul.
Poți să-l suni, te rog?
Bine. Putem să căutăm în cală acum?
E imposibil ca un copil să fi intrat în cale.
Se poate intra în cala din față prin cambuza doi.
- Butonul de apel e prea sus... - Ca și compartimentul de bagaj.
- E cu un adult. V-am spus... - Ce adult?
- Toți pasagerii sunt la locul lor. - Lista pasagerilor e greșită.
Trebuie să căutați și în cală.
Îmi pare rău, dnă Pratt. Mă tem că nu pot permite asta.
- Mă scuzați. - La naiba, nu auziți?
Stai puțin.
- Nu cred că e o idee prea rea. - Poftim?
Ar fi bine să stea o vreme în cală.
Deranjează pasagerii. Desigur, aș merge cu ea.
Dle Carson, răspund de siguranța fiecărui pasager din avion.
Inclusiv a celor cu probleme psihice. Nu permit pasagerilor
să se plimbe printre containerele de bagaje din cală.
Vă puteți răni dacă sunt turbulențe. La fel și dvs., dle Carson.
Vom continua să căutăm în partea de sus a avionului.
Dacă nu găsim pe nimeni, voi trimite doi membri ai echipajului în cală.
Tocmai am văzut doi membri ai echipajului
și făceau orice altceva în afară de a-mi căuta copilul.
Dnă Pratt, sunt 425 pasageri în avion
care în clipa ăsta sunt privați de atenția cuvenită
fiindcă toți asistenții mei de zbor caută un copil despre care
nici unul nu crede că a urcat la bord.
Dacă dvs. credeți că putem face mai mult pentru dvs.,
vă sugerez să discutați cu protecția consumatorului la aterizare.
Dle căpitan, pot să vă vorbesc un moment?
Dle Carson, femeia asta e în grija dvs.
Vreau să rămână în cabina pasagerilor.
M-ați înțeles?
Am înțeles.
Mă iertați.
Știu unde l-am mai văzut.
Știu unde v-am mai văzut.
- Poftim? - Unde e fiica mea?
Vă uitați prin fereastra ei aseară.
V-am văzut privind în camera fiicei mele. Pe amândoi.
- Sunteți nebună. - Unde e Julia?
Stai. Nu te apropia. I-ai mai văzut vreodată?
- Da. - Nu e adevărat.
I-am văzut aseară privind în camera fiicei mele.
E adevărat, dle?
- N-am văzut-o în viața mea. - Nici eu.
Doar nu te aștepți să spună, "M-ai prins"?
- Ar trebui să ne mutăm în cambuză. - De ce? Nu am făcut nimic.
N-am văzut-o niciodată pe femeia asta.
- Unde mi-ați dus fetița? - Nu auziți?
N-am văzut-o în viața mea.
Nu am încredere în ei.
Nu că ar fi treaba voastră,
dar aseară am fost la Hilton cu afaceri.
Amândoi. Și nu am părăsit hotelul.
Vreți să vedeți factura?
E puțin neortodox, dar...
... dacă nu vă deranjează.
Când călătoresc cu copii, eu stau mereu cu ochii pe ei.
Nu-i pierd și dau vina pe altcineva.
- Mulțumiți? - O factură nu dovedește nimic.
Mulțumiți?
Îi permiți să-ți vorbească așa?
- Să mergem. - Unde e fiica mea?
M-am uitat toată noaptea la un film, nebuno...
- Treci aici. - Unde e fiica mea?
Prindeți-o, vă rog.
E OK. Sunt în regulă.
Ea e femeia cu copilul pierdut?
Mai are cineva întrebări pentru mine?
Atunci găsiți-vă alți arabi pe care să-i hărțuiți.
- Să te ia naiba. - Acum ne vom așeza.
Cu toții. Bine?
LEGAȚI-VĂ CENTURILE DE SIGURANȚĂ
- Îți pot pune cătușe, înțelegi? - De ce să-mi pui cătușe?
Am pe cineva de 70 de ani care a făcut pe el.
Al meu are șase ani, aproape a făcut pipi pe el.
Crezi că bărbații ăștia te urmăreau astă-noapte
pentru a-ți răpi fiica..
- ..și s-o ascundă până la aterizare? - Da.
Pot să te întreb ceva evident?
Dacă știau unde locuiești, de ce nu au răpit-o de acolo?
De ce s-o răpească într-un avion, de unde nu pot să scape?
- Nu știu. - Și să nu uităm,
numele ei nu apare pe listă. Cum ar reuși doi pasageri așa ceva?
Probabil au un complice din echipaj.
Doamne.
Gândește-te ce-mi ceri.
Să abordez doi arabi într-un avion acuzându-i de conspirație.
Nu-mi pasă că nu e corect politic.
Bine, hai să-i arestăm, după ce-mi răspunzi la o întrebare.
De ce ți-ar răpi cineva fiica?
Ce o face atât de specială? Ce te face pe tine atât de specială?
Cunosc avionul. Despre asta e vorba.
- De asta m-au ales. - Te-au ales? Pentru ce?
Cred că deturnează avionul. Cred că fiica mea e ostatică.
Încep să înțeleg moartea soțului tău.
Încă vreo câteva ore și mă arunc și eu.
A căzut.
- David a căzut. - Sigur că da.
Doamnelor și domnilor, căpitanul a oprit semnalul pentru centuri.
- Acum puteți să... - Ce face?
Ce face?
Mă scuzați.
Ce faceți? Ați terminat căutarea?
- Veniți cu mine. - Nu merg nicăieri.
Nu putem să discutăm aici.
Unde e fiica mea? Unde e?
E moartă, la naiba.
Ați găsit-o.
Nu, nu am găsit-o, dnă Pratt.
E de la Spitalul Kaiser Wilhelm.
Spitalul unde a fost confirmat decesul soțului, nu-i așa?
Da.
Și fiica dvs. a fost internată acolo.
Nu. Nu era acasă când s-a întâmplat. Era cu bona.
Dnă Pratt, conform directorului de la morga spitalului
fiica dvs. Julia a decedat în urma rănilor interne,
la ora 14:36.
A luat-o cu el pe acoperiș.
Nu-i așa?
Nu. Julia nu era acasă.
Era în parc.
Nu era acasă.
Nici nu era acasă.
Sunteți nebun. Sunteți nebuni toți.
- Nu a urcat niciodată în avion. - Ba da. A urcat în brațele mele.
Dnă Pratt, îmi pare nespus de rău.
Trebuie să fie îngrozită.
Însă responsabilitatea mea principală e siguranța pasagerilor
și nu pot permite nimănui, oricât de tragică i-ar fi situația,
- ..s-o pericliteze. - Nu știe unde este.
Dl comisar de bord vă va escorta la locul dvs.
Dle Carson,
vă rog s-o conduceți la locul ei.
Ce face?
Opriți-o.
Prindeți-o.
Cum vă simțiți?
Aveți dureri?
Vă putem aduce o aspirină.
Copii, întoarceți-vă. Întoarceți-vă.
Întoarceți-vă.
Căpitanul s-a gândit că poate vreți să vorbiți cu mine.
Sunt psiholog.
Stau câteva rânduri mai în spate.
Am întrebat dacă pot ajuta.
Nu vă cunosc.
Mulți dintre pacienții mei vin după ce au pierdut pe cineva.
Să jelească.
Uneori ajunge să te oprești.
Să permiți durerii să te cuprindă.
Soțul dvs., David...
...îmi puteți povesti ceva despre el?
Nu vă cunosc.
Era foarte nefericit?
Da.
Era nefericit.
Eu nu știam.
Nu vorbea deschis despre asta.
Înțeleg.
Noaptea trecută m-am plimbat prin oraș
și el era lângă mine.
- Era lângă mine. - Și Julia era cu voi?
Nu.
Mă aștepta acasă.
S-a bucurat să te vadă?
A spus că nu poate să doarmă.
M-am așezat în pat lângă ea.
Am stat acolo
până a închis ochii.
Când ceva e copleșitor, prea dureros,
negăm acel fapt.
Alegem să credem altceva.
Astfel încât te poți plimba cu David
și poți urca în avion cu Julia.
Te simți mai bine decât să crezi adevărul.
Mult mai bine.
Da, desigur.
Dar e imposibil să ne trăim viața, dacă nu acceptăm realitatea,
dacă nu-i jelim pe cei pierduți.
Uneori te ajută să te gândești la o imagine.
Vă puteți imagina soțul și fiica pe o insulă.
Un loc minunat.
Vor fi mereu acolo. Puteți înota până la ei oricând.
Înțelegeți?
Am voie să merg la toaletă?
Am nevoie de un moment singură.
Nu știu unde să merg altundeva.
E o idee foarte bună.
Are nevoie să fie puțin singură.
Și-ar putea face rău singură?
Nu. Sigur că nu.
- Să-i luăm cureaua și șireturile? - Nu, o să fie în regulă.
O să fie în regulă.
Nu-i așa?
O să vă reveniți.
Mă scuzați.
- Pardon. - Mă scuzați.
Sigur.
Aștept aici.
Ies imediat.
Bine, puneți-vă masca pe nas și pe gură.
Respirați normal.
Sunt încurcate.
Dle, vă rog să luați loc.
- Nu vreau să mor. - Atenție. Nu intrați în panică.
Puneți-vă masca pe nas și pe gură și folosiți firele pentru a o lega.
Păstrați-vă calmul.
Nu se poate.
Bine. Vă rog să rămâneți așezați.
Doamnă, rămâneți la locul dvs. Mulțumesc.
Ce-ați făcut cu luminile?
Dă-mi drumul.
Unde este?
Nu aveți nevoie de mască. Nu am pierdut presiune. Unde e?
Julia?
Julia? Ești aici?
Sunt aici, scumpo. Imediat.
Așteaptă puțin. Mami e aici, scumpo.
Nu...
David...
Iubitule...
Mi-e atât de teamă, iubitule.
Nu o găsesc. Nu o găsesc pe fetița noastră.
Nu știu unde este.
Nimeni nu vrea să mă ajute.
Nu mă poate ajuta nimeni.
Nici măcar nu au văzut-o.
Întoarce-te.
Nu...
Nu am terminat de căutat.
Ba ai terminat. Să mergem.
Ce face? Mai sunt două ore de zbor.
Coborâm.
Asta fac piloții când un pasager scapă de sub control.
Bine. Să aterizăm cât mai repede, să eliberăm avionul repede
și eu voi continua să caut.
- Nu au căutat în podul avionului. - S-a căutat deja acolo.
Eu nu am căutat acolo.
Doamnelor și domnilor, am început coborârea.
Vom face o escală neprogramată...
Ne cerem scuze pentru întârziere.
- Ce se petrece? - Nu știu.
Uite-o.
De ce e numai un sicriu acolo?
Dacă fiica mea ar fi murit și ea, aș repatria două sicrie.
Nu-i așa?
Știi ceva? Nu știu... și nu-mi pasă.
Ai îngrozit 400 de pasageri
care nu aveau de gând să stea o noapte în Newfoundland.
Fiica mea e în viață. Știi bine. Știi prea bine că e în avion.
Atunci de ce nu a văzut-o nimeni?
Te rog. Nu au mai rămas multe locuri de căutat.
Trebuie debarcați pasagerii la aterizare.
La aterizare vei fi arestată.
De data asta n-o mai pierzi?
Era și timpul.
Dacă îi lași să mă aresteze,
e pierdută definitiv.
Nu va avea cine s-o salveze.
Te rog...
Te implor.
Doamnă.
Domnule.
Trebuie să vorbesc cu căpitanul. Poți să stai aici?
- Coborâm. Toți pasagerii... - Îmi pare rău. E pentru siguranță.
Nu-ți va crea probleme.
Sunteți rănită?
Nu.
Ați mâncat ceva?
Ce parte a avionului ai cercetat?
Poftim?
Când echipajul a căutat-o pe fiica mea?
Tu unde ai căutat?
Condoleanțe, doamnă.
- Ce vrea? - 50 de milioane de dolari.
Transferate în acest cont.
Sau vor arunca avionul în aer.
Ei?
Are un complice la bord. Nu i-a dezvăluit identitatea.
Însă... complicele are detonatorul.
Avionul va fi evacuat, pasagerii vor fi debarcați primii, apoi echipajul.
Și au cerut un G3. Alimentat și în așteptare.
Toată căutarea fetei a fost doar...
E nebună. A folosit sicriul soțului pentru a aduce explozibil la bord.
Cât despre fetiță, nu știu.
Poate i-a ucis pe amândoi.
- Vreau să vorbesc cu ea. - Nu vrea.
Nici un contact cu membrii echipajului.
Nu, ascultă.
Ascultă.
Nu am avut impresia că vrea să facă victime.
Nu am auzit de vreun terorist care să debarce pasagerii.
Recomand să solicitați companiei aeriene să transfere banii,
și să mă anunțați când au fost transferați.
Bine?
Să o lăsăm să creadă că deține controlul.
Aterizăm și debarcăm pasagerii,
apoi o doborâm.
Dle Carson?
- Ce faci? - Nu mai stau lângă ea.
- Gene, știe. - Ce să știe?
Știe că copilul e în avionică, știe că sunt complice.
- Ți-a spus ceva de avionică? - Nu.
- Ai spus tu ceva? - Nu.
Atunci de ce intri în panică? Totul merge conform planului.
Jumătate din avion crede că sunt teroriști arabi la bord.
- E foarte bine. - Începe să-și dea seama, Gene.
Și ce dacă? Va fi moartă la zece minute după ce aterizăm.
O vor găsi cu un glonț în cap.
Și cu detonatorul în mână.
Nu ți s-a explicat totul de o mie de ori?
Singura dovadă palpabilă e cam atât de înaltă.
O cheamă Julia și va fi dezintegrată.
Totul merge perfect. Calmează-te.
Ascultă. Dacă ceva nu merge bine când aterizăm...
Dle Carson? Căpitanul vă roagă să-l sunați.
Mulțumesc.
Da, dle căpitan.
Banii au fost transferați. Am primit confirmarea. Aveți un pix?
Da.
Vă ascult.
Doamnelor și domnilor, căpitanul a pornit semnalul pentru centuri
întrucât ne pregătim de aterizare.
Vă rugăm să ridicați spătarul scaunelor.
Mulțumesc. Mă ocup eu.
Nu înțeleg.
Cătușele sunt pentru cei ce prezintă un risc.
Nu-i așa?
Aterizăm în Goose Bay, Newfoundland. FBI e pe drum.
I-am anunțat că avem un pasager dispărut.
Vor evacua avionul și toți pasagerii de la bord
vor fi reținuți și interogați.
Doi agenți vor urca la bord și ne vor ajuta s-o căutăm.
Și echipajul?
Și ei vor fi reținuți și interogați?
Nici nu-ți închipui ce fericit voi fi să predau cazul.
Mulțumesc.
Unde naiba suntem?
Stai jos.
Către toate unitățile, suspectul va fi escortat de comisarul de bord.
Confirmat. Victor unu așteaptă pentru transport.
Stai liniștită. Să nu contrariezi pe nimeni.
Oamenii ăștia se așteaptă să fii deja arestată.
Dacă mă atingi iar, te omor.
Atins.
Haideți. Înaintați.
Taci.
Bine.
Acum va debarca echipajul.
În câteva minute avionul va fi al tău.
- Unde pleci? - Trebuie să-i vorbesc.
Asigură-te că nimic nu părăsește avionul.
Nici un cărucior sau cutie de gunoi. Avionul trebuie să rămână sigilat.
Nu prea pot să refuz.
Nu-i așa?
Bine, să stăm jos.
Dle căpitan.
Suntem pregătiți de debarcare?
Dle căpitan. Știu că am încălcat legea și am tulburat zborul.
Dar în câteva minute, o vom găsi pe fiica mea...
- Echipajul poate debarca. - Și-i veți datora niște scuze.
Destul.
Dnă Pratt, banii au fost transferați așa cum ați cerut.
Un G3 așteaptă, așa cum ați cerut.
Poate putem renunța la prefăcătoria cu copilul dispărut.
Poftim?
- Așteaptă aici. Îi aduc eu. - Pe cine?
Agenții. Așteaptă aici.
Subiectul e la 50 de metri sol.
Carson.
Cobori din avion atunci când spun eu.
Vrei să ne jucăm? Hai să ne jucăm.
O vreau pe fiica mea.
Debarcă echipajul și vorbim.
Sau poți să te duci să le spui că eu sunt teroristul.
Poate te vor crede.
Poate le spun ce ai în buzunar.
Te rog. Prima va muri fiica ta.
- Asta e tot? - Nu.
Dă-i arma ta.
- Baftă, dle Carson. - Mulțumesc, căpitane.
Cred că trebuie să stăm de vorbă.
Și eu.
Unde e?
Unde ai dus-o?
E în sistemul de avionică, nu-i așa? Acolo e?
Rămâi pe loc.
Ascultă, s-a terminat.
Nu vine nimeni să te ajute.
Tu ești nebună. De ce nu ieși de acolo?
Nu trebuie să moară nimeni.
Soțul meu nu a sărit de pe clădire.
Și nici nu a căzut de acolo.
Pui prea mult la suflet.
Aveam nevoie de un sicriu pentru că nu sunt scanate cu raze X.
Aveam nevoie de un terorist credibil, care cunoaște avionul.
Asta a fost.
Ai ucide o fetiță?
Pe el îl cred în stare.
Cu cât lucrurile se agravează, cu atât îi place mai mult.
Dar tu?
Tu ce părere ai?
Vrei să-mi ucizi fetița?
E suspectul?
Negativ. Nu e suspectul.
Julia...
Scumpo, mă auzi?
Dumnezeule, ce ți-au făcut?
Bine. Soțul tău n-a căzut de pe acoperiș.
A zburat.
Haide, ieși de acolo.
Nu vine nimeni să te ajute. Știi de ce?
Pentru că nu-i pasă nimănui.
Oamenii vor crede ce le spun eu. Așa funcționează autoritatea.
Am ridicat-o și am împins-o în cutia de alimente
și nimeni nu a ridicat privirea măcar.
Înțelegi ce spun? Nu-i pasă nimănui de Julia.
Bine, s-a terminat. Hai să terminăm. Gata.
Vom fi în siguranță aici, scumpo.
Ce ai de gând să faci? Ne arunci în aer?
Nu. Doar pe tine.
Dumnezeule, a făcut-o.
Dispecerat, aici FBI. Sol unu. Toate unitățile înapoi.
Evacuați transport trei treceți pe securizat trei.
- Dumnezeule, e... - Ce duce în brațe?
Pe fiica ei.
Fiica ei.
Să mergem, vă rog.
Vă seamănă.
Da.
Da, seamănă puțin și cu tatăl ei.
Îmi...
Îmi pare rău.
Dnă Pratt. Biroul nostru din Berlin l-a reținut pe directorul morgii.
Trebuie să identificați o poză a lui.
Nu poate aștepta puțin?
Desigur.
Mașina e aici, doamnă. Când sunteți gata.
Scumpo, uite.
Ți-am spus că era o fetiță acolo.
Nu a renunțat nici o clipă.
Mami?
Bună, scumpo.
- Mami? - Da, sunt aici.
Mami e lângă tine, scumpo.
Am ajuns?
Încă nu.
Aproape.
Uite. Haide sus.
DVD subrip: okota_99