Lost 4x05 - Konstanta
Co to je?
Tahák, co mi Faraday nakreslil.
Ty nevíš, kde loď je?
Vím, kde je.
Proč letíš přímo do té bouře?
Proč si prostě nesedneš a nenecháš mě dělat mojí práci?
To je Penelope?
Řekla Charliemu, že o lodi nic neví, je to tak?
Jo.
Co čekáš, že tam najdeš?
Odpovědi.
Držte se!
Koukejte vstávat!
Pohyb! Pohyb!
Na co čekáte, Hume?
Co se děje, Hume?
Vy jste mě neslyšel?
Promiňte, pane. Mně se... něco zdálo, pane.
Tak vám se něco zdálo, co?
A o čem se vám zdálo,
že vám trvalo tak dlouho, než jste se postavil na svoje místo?
Byl jsem ve vrtulníku, pane, a byla bouřka, pane.
A...
Zbytek si nepamatuju...
No, aspoň to byl vojenskej sen!
Všichni! Vpravo v bok!
Na dvůr! Za čtyři minuty!
A poděkujte vojínu Humovi, že na to nemáte dvojnásobek času.
Pohyb!
- 1, 2, 3! - 3!
- 1, 2, 3! - 4!
- 1, 2, 3! - 5.
100 sklapovaček!
Pohyb! Pohyb! Pohyb!
1! 2! 3...
Doufám, že ten sen za to stál...
Promiň, kámo. Totiž...
Nikdy jsem neměl tak živý sen. Bylo to...
Bylo to, jako bych tam opravdu byl.
Chcete nám něco říct, Hume?
Na něco jsem se ptal!
Už jsme skoro skrz.
Vidím denní světlo.
Co si myslíš, že děláš?
Desmonde, jsi v pořádku?
Kdo jsi?
Odkud znáš moje jméno?
Tady máš.
Fajn, odletěli včera.
Proč se ještě neozvali?
Řeknu ti to znova, jako ti to říkám celou noc, doktore. Nevím!
Slyšel jsi totéž co já, když jsme volali na loď.
Proč si myslíš, že něco vím?
Protože se o ně nebojíš.
Co prosím?
Vaše loď je 40 mil od břehu.
Měli by tam doletět za, kolik, 20 minut?
Tak proč se o ně nebojíš?
To mám kvůli nim sepnout ruce a tiše se modlit?
No tak.
Možná bychom jim to měli... prostě říct.
- Říct nám co? - Dane...
Nechceme nikoho poplést...
No...
Danieli, možná, když budeš mluvit opravdu pomalu, tak to pochopíme.
Vaše vnímání toho, jak dlouho jsou vaši přátelé pryč...
nutně neodpovídá době, po kterou jsou opravdu pryč.
Co to znamená?
Tohle je chyba.
Bude to dobrý. Bude to dobrý.
Pokud Frank letěl v kursu, který jsem mu dal. Pokud na něm zůstal...
Bude všechno dobrý.
A co když na něm nezůstal?
Pak může dojít k vedlejším efektům.
Jsme v 2000 stopách. Sedni si!
- Co tady dělám? - Co se sakra děje?
- Něco je s Desmondem. - Odkud znáš moje jméno?
Drž ho na sedadle!
- Snažím se! - Pusť mě!
Nepouštěj ho k řídící páce!
Jsme tam za 2 minuty!
Co tady děláš?
Co je to za lidi?
Lidi, co přežili let 815.
A tys je přivezl sem. Co tě to sakra napadlo?
Kde... kde to jsem?
- Fajn, jenom klid. - Kdo jste?
- Kámo. Hele, jenom klid, kámo. - Co... co tady dělám?
- Co jste zač? - Můj přítel je dezorientovaný.
Hele, já nejsem tvůj přítel!
Já tě neznám! Já tě neznám!
Kdy se tak začal chovat?
Byl v pohodě, než jsme odstartovali.
Když jsme narazili na špatné počasí...
Hele, Faraday mi řekl, že pokud zůstanu na kurzu...
Jak se jmenuješ, příteli?
Sayid.
Fajn, Sayide.
Hele, odvedeme tvýho kámoše na ošetřovnu, fajn?
Jdu s ním.
Nech doktora, ať se na něj podívá, a pak můžeš přijít za ním.
Máš moje slovo, ok?
Dobře.
Poslouchejte... Tohle je chyba, jasný?
- Já ty lidi neznám. Já ty lidi neznám. - Ne, ne, ne. Jasný, chápu.
Ne, ale tohle je špatně!
Neměl bych tady být.
20! 21! 22!
- "Tady"? - Jaké "tady"?
Jak to, že sakra stojíte?
Přestal jste se sklapovačkama, protože se vám chce běhat?
Četo! Vpravo v bok!
Vztyk!
Vpravo hleď!
10 kilometrů! Pohyb! Pohyb!
Koukej běžet, nebo přísahám tě sám zabiju.
Co to s tebou sakra je, Desi?
Řekl bych ti to, ale myslel bys, že jsem blázen.
To vím už dávno, že jsi blázen.
Dneska ráno, na dvoře při sklapovačkách...
Jsem byl pryč.
Jak to myslíš, pryč?
Byl jsem na lodi.
A pak... pak jsem byl zase zpátky tady.
Desi, jestli chceš uhrát, aby tě vyhodili...
Billy, říkám ti pravdu, chlape.
Kdo další byl na té... lodi?
Poznal jsi někoho?
Penny.
Byla tam její fotka.
- Penny byla na fotce. - Co?
No tak, Desi!
Kam jdeš?
Fakt dík za ráno, Hume.
Dej pozor.
Dej pozor. Jenom klid.
Já tu nejsem. Tohle...
Tohle se neděje.
Jsi tady a děje se to.
Hele, my se o tebe postaráme.
Co... co tu dělám?
- Všechno je v pohodě. Budeš v pořádku. - Já tady nemám být.
- Co jste zač? - No...
Já jsem Keam a tohle je Omar.
Já jsem z Vegas a on je z Floridy.
- A kde jsme... Já.. - Nalodili jsme se na Fiji.
Takže aspoň víme, že jsme pořád v Pacifiku.
Dobře, příteli.
Teď si odpočiň, ok?
Půjdeme pro doktora a ten ti položí pár otázek, aby se to všechno vysvětlilo.
Jak.. jak to myslíte "vysvětlilo"? Moment. Jak to myslíte?
Já bych tu neměl být! Já bych tu neměl být!
Otevřete dveře! Otevřete dveře!
Tobě se to děje taky, co?
Co je s Desmondem?
Tvoji přátelé ví, co s ním je.
Jestli to vědí, tak mi to neřekli.
Tak mi možná řekneš, jak to, že jsme vzlétli za soumraku a přistáli za bílého dne?
Hele, já nevím, co se děje s tvym kámošem, jasný?
Ale věř mi, když ti řeknu tohle:
Snažím se ti pomoct.
Chceš mi pomoct?
Dej mi telefon.
Zavolám své lidi.
Dej mi zbraň a já ti dám telefon.
Pospěš si.
Nezkoušej volat do Bagdádu. Tyhle telefony se dovolají mezi sebou.
Haló?
Jacku? Tady Sayid.
Jsem na lodi.
Jsi v pořádku? Kde jste sakra byli?
Něco se stalo během letu a Desmond je teď na ošetřovně.
Počkej. Počkej.
Dobře, slyší tě všichni.
Ve vrtulníku se něco stalo s Desmondem.
Zdá se, že mě nepoznává a neví, kde je.
"Vedlejší efekty"?
Počkej, tvůj přítel, Desmond...
Nebyl nedávno vystaven vysokým dávkám radiace nebo elektromagnetismu?
Fajn, hele, ehm, nevíme proč,
ale někteří lidé, když jezdí na ostrov a zase z něj, tak můžou být trochu...
zmatení.
Takže co? Je to amnézie?
Ne, to není amnézie.
Slyšíš mě?
Jsi v pořádku? Haló?
Byl jsem na ruském kole.
Vidíš, Rayi?
Nejsem blázen.
Taky se mu to děje, Rayi. A stane se to i tobě.
Stane se nám to všem, každému z nás...
Jakmile zas zamíříme na ten ostrov.
Můžete prosím jít na stranu?
Ne. Ne.
Rayi, ne.
Teď se na chvíli uvolni.
Ne. To nepřestane, Rayi.
Nic to nezastaví, Rayi. Nic to nezastaví!
A jak se cítíte vy?
Co se to tu sakra děje?
Chápu, že jste dezorientovaný.
- Do mě to píchat nebudeš, bratře! - Já...
do vás nechci nic píchat.
Všechno je fajn.
Chci vám jenom prohlédnout oči.
Proč?
Abych vám mohl pomoci.
Jak se jmenujete?
Desmond.
Desmonde.
Desmonde, proč mi neřeknete, co si pamatujete naposl..
Haló?
Penny?
Co chceš, Desmonde?
Ehm, Penny, poslouchej...
Mám potíže a...
Myslím, že se se mnou něco děje...
Jsem zmatený a...
Musím tě vidět.
Rozešel ses se mnou a pak jsi vstoupil do armády
a teď voláš a myslíš, že mě ještě zajímáš?
Jo, to teda musíš být zmatený.
Ne, ne. To ne.
Hele, dneska večer mi začíná dvoudenní dovolenka.
- Můžu... můžu k tobě přijít? - Ne!
Ne a nesnaž se přijít do bytu, protože jsem se přestěhovala.
Přestěhovala? Kam?
Na tom nezáleží.
Hele, Desmonde, musím už jít.
- Už mi prosím nevolej. - Ne, ne. Poslouchej.
Penny, Penny, já tě potřebuju.
Stalo se ti...
teď něco, Desmonde?
Co to sakra... Franku?
Tady nemáš co dělat a už vůbec ne s ním.
Promiň, doktore, ale z ostrova volá Faraday.
- Chce mluvit s tím Skotem. - Ne, Faraday nebude mluvit s mým pacientem.
- A teď odsud zmizte. - Není tvůj pacient.
Dej Desmondovi telefon.
Dej mu ten telefon, hned!
Haló?
Desmonde? Desmonde, jmenuji se Daniel Faraday.
Setkali jsme se včera před odletem, ale hádám, že si mě nepamatuješ. Je to tak?
Před odletem? Co?
Desmonde, nemáme moc času, tak mi řekni, jaký je podle tebe rok.
Jak to myslíš, jaký rok? Je rok 1996.
Dobře, Desmonde.
Desmonde, hele, musíš mi říct...
Kde jsi?
Jsem... jsem na nějaké ošetřovně.
Ne, ne, ne. Ne právě teď, Desmonde.
Kde bys měl být? Kde jsi v roce 96?
Jsem, ve vojenském táboře. Královský skotský regiment.
Je to na sever od Glasgow.
- Dane, měl bys... - Jo, jo. Ne, ne. Přemýšlím. Přemýšlím.
Desmonde, poslouchej, až se to stane znova, musíš sednout na vlak.
Nasedni na vlak do Oxfordu.
Oxfordská universita.
Královnina fakulta, katedra fyziky, dobře?
Co? Proč?
Protože musíš najít mě.
Kde je to, kde je to?
Co?
Můj zápisník. Můj zápisník.
Potřebuju svůj zápisník, nebo mu neuvěřím.
Proč si myslí, že je v roce 1996?
To nevím. To nevím.
Je to nepředvídatelné. Je to náhodný jev.
Někdy je posun jenom pár hodin. Někdy jsou to roky.
Moment, to už se stalo někdy dřív?
Telefon, prosím. Díky.
- Desmonde, jsi tam pořád? - Doktore?
- Hej, doktore, jste tam v pořádku? - Mluv s ním.
Dlouho je neudržím.
Jo. Ano, jsem tu.
Fajn Desmonde, poslouchej, až mě najdeš na královnině fakultě,
řekni mi, abych nastavil zařízení na 2,342
Co?
Dobře, máš to? 2,342
A musí oscilovat na 11 hertzích.
Rozumíš, Desmonde?
2.342, oscilovat na 11...
Jenom si to pamatuj - 2,342 na 11 hertzích, dobře?
A ještě něco, Desmonde.
Pokud mě čísla nepřesvědčí, řekni mi, že víš o Eloise.
- V klidu, v klidu. - Dej mi ten telefon.
Řekni mi, že víš o Elo...
Ani drobeček originální myšlenky...
Pojetí "originálu" jako protikladu odvozeného...
To na mě musíte udělat dojem, pane Hollistere a to se vám nepovedlo.
Takže jděte a zkuste to znova.
Promiňte, jste... Daniel Faraday?
A vy jste?
Ehm, promiňte, jsem Desmond Hume a bylo mi řečeno, že vás tu najdu.
Myslím, že jsem právě...
Právě byl v budoucnosti.
- V budoucnosti? - Ano.
A... mluvil jsem tam s vámi.
Řekl jste mi, že mám přijít sem, do Oxfordu, za vámi.
Řekl jste, že mi pomůžete.
Proč jsem vám nepomohl rovnou v té budoucnosti?
Prosím?
Proč bych vás nutil k bolestnému cestování v čase?
Chápete, jak to myslím? Není to trochu zbytečné?
A nemohli by moji vážení kolegové přijít s něčím trochu uvěřitelnějším?
Co to má být za vtip?
Časový paradox - tak nenápadité.
Nastavte vaše zařízení na...
2,342 a musí oscilovat na 11.
Fajn, tak teď
mi řeknete, kdo vám dal ta čísla.
- Vy. - Ne, to je...
To je směšné.
Vím o Eloise.
Co... co to má všechno být?
Tady dělám věci, nad kterými Oxford ohrnuje nos.
Fajn, tahle...
tahle moje budoucí verze, zmínila tuhle schůzku, že jo?
Pochopitelně. Takže jsem si pamatoval, že jste přišel do Oxfordu, že?
Pamatoval jsem si tohle, co se tu děje.
- Popravdě, ne. - Ne?
Možná jste to zapomněl.
Jo, určitě. Jak asi?
Tohle změní budoucnost?
Nemůžete změnit budoucnost.
Na co to je?
Radiace.
Dáte mi to taky?
Vy to nepotřebujete. Jen pro dlouhodobé působení.
Dělám to 20x denně.
A co si dáte na hlavu?
Jo.
Tohle... je Eloise.
Co to dělá?
Tohle...
Pokud jsou čísla, co jste mi dal správná, tak tohle...
odpojí Eloise z času, tak jako vás.
- Co se stalo? - Počkat, pšt.
Ještě není zpátky.
A je to.
Ok, teď se uvidí... všechno.
No tak.
Je to ono.
Je to ono. Je to ono.
Je to ono.
Funguje to!
To je úžasné.
Promiňte. Proč je myš, co běží skrz blbý bludiště úžasná?
Úžasné je, že jsem to bludiště dodělal dnes ráno
a budu jí učit, jak ho proběhnout až za hodinu.
Takže... jste jí poslal do budoucnosti.
Ne, ne. Její vědomí, její mysl.
A jak to pomůže mně.
Vám?
Pomoc vám? Nerozumím.
Já vám mám pomoct? Neposlal jsem vás zpátky, abyste pomohl mně?
Nevím, proč jste mě sem poslal.
Vím jenom, že vy skončíte na nějakym blbym ostrově.
Na ostrově?
Na jakém ostrově? Proč bych jezdil na nějaký...
Desmonde, dej mi telefon.
Hej, no tak! Všichni se uklidněte!
Hele, Daniel s ním chtěl mluvit, tak jsme mu dali telefon, to je všechno.
Tys s ním nechal Faradaye mluvit?
Řekl, že mu může pomoct.
Faraday nedokáže pomoct ani sobě!
- Jděte ven. - Kapitán s tebou chce mluvit.
A já chci mluvit s kapitánem.
Určitě mu to řeknu.
Mezitím se posaďte.
Musím se vrátit.
Kam? Na ostrov?
Řekl mi, že mi může pomoct.
Řekl mi, co mám dělat.
- Desmonde, můžeš mi vysvětlit... - Desmond?
Ty jsi Desmond?
Známe se?
Jsem George Minkowski.
Jsem spojovací důstojník.
Než mě tady připoutali,
tak všechna volání na loď a z ní šla přese mě.
A vždycky jednou za čas se rozblikala kontrolka na panelu...
Příchozí hovor.
Měli jsme přísný příkaz to nikdy nezvedat.
A? Co to má společného se mnou?
Ty hovory byly od tvé přítelkyně.
Penelope Widmorové.
Co se stalo?
Jsi zpátky.
A...
byl jsi mimo skoro 75 minut.
Mimo?
No jo. Jo.
Prostě jsi - fjů! Prostě jsi zmrznul uprostřed věty.
Musel jsem tě odnést do křesla.
Takže to beru tak, že jsi byl zase v budoucnosti?
Jo.
- Na jak dlouho? - Nevím.
5 minut?
Proč se to děje?
Hm, v tvém případě hádám, že postup je exponenciální.
Pokaždé, když tvoje vědomí přeskočí, je těžší a těžší se vrátit zpátky.
Bál bych se přejít přes ulici, být tebou.
Co se jí stalo?
Umřela.
Jo, to vidím. Jak?
Mozková výduť, nejspíš. Nevím.
Pitvu provedu později.
Stane se mi to taky?
Důsledky se zdají různé případ od případu, ale...
Odpověz mi!
Když to bude pokračovat, umřu?
Nevím.
Myslím...
že v mozku Eloise došlo ke zkratu.
Ty skoky mezi současností a budoucností...
nakonec je už od sebe nedokázala rozeznat.
Neměla žádnou kotvu.
Co tím myslíš, "kotvu"?
Něco známého v obou časech.
Tohle všechno... vidíš to? To jsou všechno proměnné.
Je to náhodné. Chaotické.
Každá rovnice potřebuje stabilitu, něco známého.
Říká se tomu konstanta. Desmonde, nemáš žádnou konstantu.
Když jdeš do budoucnosti, není tam nic známého.
Takže pokud to chceš zastavit...
musíš tam něco najít,
něco, na čem ti opravdu, opravdu záleží...
co ale existuje zároveň i tady.
V roce 1996.
Tahle konstanta...
Může to být osoba?
Jo, možná.
Ale musíš se s ní nějak spojit.
Neříkal jsi, že jste na lodi někde uprostřed ničeho?
Ehm...
Koho voláš?
Volám svojí konstantu.
Číslo, které voláte, bylo odpojeno.
Hej, hej.
Jsi v pořádku?
Vypadáš o dost starší, co?
Vítej zpátky, Desmonde.
Musím zavolat Penny.
Volání tvojí přítelkyně není naše priorita.
Poslouchej bratře, neznám tě, ale... zdá se, že ty znáš mě.
Takže, pokud jsme přátelé, potřebuju tvojí pomoc.
Musím hned zavolat Penny.
To trochu předbíháte s plány, chlapci.
Před dvěma dny někdo zničil všechno vybavení.
Ztratili jsme spojení s pevninou.
Asi bych to dokázal spravit,
ale zbláznil jsem se.
- Kde je kabina s rádiem? - O palubu výš.
Vezmu vás tam.
No tak.
A jak se dostaneme ven?
Dveřmi.
Zdá se, že máte na lodi kámoše.
Hele...
Tvůj nos, bratře.
Čistý vzduch.
Jdeme.
"Černá skála" vyplula z Portsmouthu v Anglii 22. března 1845
na obchodní plavbu do království Siamu, při níž se ale tragicky ztratila na moři.
Jediný známý předmět z této cesty je deník prvního důstojníka,
který byl nalezen mezi majetkem pirátů na lodi Santa Maria na Madagaskaru před 7 lety.
Obsah deníku nebyl nikdy zveřejněn
a není znám nikomu, kromě rodiny prodejce, Tovarda Hansa.
začínáme aukci položky 2342 na hodnotě 150 000 liber.
150 000, pane.
160 000? Slyším 160 000?
160 000, pane.
170 000, pane.
180 000 na telefonu.
200 000 liber.
220 000 liber.
260 000 liber, pane.
Na telefonu mám 300 000. 320 000.
340 000 liber.
- 380 000 liber... - Aukce jenom pro přihlášené, pane.
Slyším 400 000 liber?
- Jo, hele, chci jen na chvíli mluvit s tím pánem. - Je mi líto, pane.
Prodáno...
Za 380 000 liber zájemci 755. Děkuji.
Jenom na minutku, ok?
- Podívejte. - Pane Widmore.
Desmond?
Můžu na slovíčko?
Omlouvám se, pane Widmore. On...
Ne, ne, to je v pořádku.
"Majetek Charlese Dickense po jeho smrti."
- Pojď se mnou. - "Začínáme aukci pro tuto položku..."
Tvoje "slovíčko". Do toho.
Potřebuju se spojit s Penny.
Nevím, kde ji najít a její číslo je odpojeno.
Bývaly doby, kdy pokud bys mě požádal o její ruku,
řekl bych určitě ano.
Naštěstí...
Jsi zbaběle utekl.
Chápu to tak, žes změnil názor
a že bys chtěl, aby ti dala další šanci.
Proč mě tak nenávidíte?
To nejsem já, kdo tě nenávidí.
Tady je její adresa.
Nechám ji, ať ti to řekne sama.
Desmonde.
Já vím.
Zhoršuje se to.
A taky se to začíná zrychlovat.
Jdeme.
Hele, jak se t to stalo?
Zakotvili jsme a čekali na rozkazy, k smrti jsme se nudili.
Já a Brandon - jeden z členů posádky, jsme si vyjeli na člunu.
Chtěli jsme vidět ostrov.
Ale Brandon začal bláznit, tak jsme to otočili.
Kde je?
V pytli na mrtvoly.
Tady.
Kdo to udělal?
To se mě ptej.
Ale když to kapitán zjistil, tak jsem...
Až si zavoláš, tak mi někdo musí říct, co se to tu děje.
Dokážeš to opravit, bratře?
Potřebuju na to chvilku.
Máš číslo, které chceš zavolat?
George? Probuď se bratře.
Vrať se. Vrať se.
Desmonde, znáš to číslo?
- Ne - No, tak by sis měl radši vzpomenout.
Je rok 2004.
Nevěděl jsem, že jsou skoro Vánoce.
Už jsme tu...
Desmonde.
Ne!
Nemůžu...
se...
vrátit.
Co se mu stalo?
To samé, co se stane i mně.
Desmonde?
Co tady děláš?
Musel jsem... chci říct, zkoušel jsem volat, ale máš odpojený telefon.
Jo, protože jsem se přestěhovala.
Hele, nevím, jestli jsi to nepochopil, Desmonde,
nechci s tebou už nic mít, takže pokud dovolíš, ráda bych...
Počkej, počkej. Pen, prosím počkej.
Já jenom... chci tvoje nové telefonní číslo, ok?
Proč bych ti ho dávala?
Protože jsem udělal velkou chybu.
Nikdy jsem se s tebou neměl rozejít
a - teď to vím a mrzí mě to...
- Přestaň, přestaň. - Chápu to a...
a vím že je moc pozdě to změnit.
Ale musím ti něco říct a potřebuju, aby sis to poslechla a...
podívej, bude to znít směšně, ale...
Prosím, Pen.
Musíš mě vyslechnout.
Řekni, co chceš a jdi pryč.
Vím, že ti to nebude dávat smysl,
protože to nedává smysl ani mně, ale odteď za osm let, já...
ti budu potřebovat zavolat a nebudu moct, když nebudu mít tvoje číslo.
Cože?
Hele Penny, jenom mi prostě dej svoje číslo.
Jí vím, že jsem to zkazil.
Vím, že si myslíš, že je mezi námi konec, ale není.
Pokud je v tobě aspoň kousíček, který v nás věří, tak...
mi prostě dej svoje číslo.
A jak vím, že mi nezavoláš hned v noci, nebo zítra.
Nezavolám dřív...
než za 8 let.
24. prosince 2004.
Štědrý den.
Slibuju.
Prosím, Pen.
Když ti dám to číslo, tak odejdeš?
Jo.
7946-0893.
7946-0893. 7946...
Tohle všechno a ani si ho nezapíšeš?
Nebylo by to k ničemu.
Musíš si to číslo nechat.
- Nesmíš změnit číslo v příštích 8 letech. - Vypadni!
Jenom si pamatuj - 24. prosince, 2004.
Hele, Pen, pokud ti na mě bude záležet, tak to zvedni.
Nejsem blázen, Penny!
Musíš mi věřit!
Musíš... mi věřit.
Já ti věřím, ale stejně si musíš vzpomenout na to číslo.
7946-0893.
Je to londýnské číslo.
Skvělé načasování.
Propojil jsem to, ale nevím, jak dlouho vydrží baterie.
Doufám, že tam bude.
Já taky.
Haló?
Penny?
Desmonde?
Penny. Penny, tys to zvedla.
Tys to zvedla, Penny.
Desi, kde jsi?
Jsem...
Jsem na lodi.
Byl jsem... na ostrově, Pen.
Bože, Penny, jsi to opravdu ty?
Jo !
Ano, jsem to já!
Veřila jsi mi.
Pořád ti na mně záleží.
Desi...
Hledám tě poslední 3 roky.
Vím o ostrově.
Sbírala jsem informace. A když jsem mluvila s tvým přítelem Charliem,
tak jsem poznala, že jsi pořád naživu.
A věděla jsem, že nejsem blázen.
Desi, jsi tam ještě?
Ano! Ano, jsem tady!
Jsem tu pořád! Slyšíš mě?
Jo, jo, je to lepší.
Miluju tě, Penny.
Vždycky jsem tě miloval.
Je mi to tak líto.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Nevím, kde jsem, ale...
Najdu tě, Desi...
- Slibuju... - Za každou cenu...
- Vrátím se k tobě. - Nevzdám se.
- Slibuju. - Slibuju.
- Miluju tě. - Miluju tě.
Je mi líto.
Zdroj odešel. To je všechno.
Díky, Sayide.
Stačilo to.
Jsi už v pořádku?
Jo.
Je mi skvěle.
"Pokud se něco zvrtne, Desmond Hume bude moje konstanta"
Český překlad: Eso