I tidigare avsnitt av Lost:
-Fan! -Är du okej?
Ingen fara.
-Jag tränar. -Tränar inför vad?
Ett lopp jorden runt.
-Jack. -Jack, jag heter Desmond.
Vi ses i ett annat liv.
Skriv det jag säger. Fattar du? Exakt, inget annat.
4... 8...
15...
16...
23...
42.
Tryck på "verkställ".
-Vad kommer att hända? -Tryck bara!
Kate! Locke!
Vem fan är det?
Rör du dig, så dödar jag honom.
-Michael! Sawyer! -Jin!
De andra! De andra!
-Vad? -De andra.
Var är min pojke?
Hallå!
Vad har ni gjort med min pojke? Hör ni mig?
Kom tillbaka!
Vill du att han ska dö? Lägg ifrån dig den.
Var det det här du pratade om, Locke? Är det här ditt "öde"?
"Alla vägar leder hit?"
Min mamma stal från mig igen.
Jag förvarar inte pengar i plånboken längre, jag gömmer dem.
Men när hon vill ha en drink...
Hon stal 30 dollar.
Det kanske inte låter som en stor summa pengar,
men för mig är det det. Och jag vill ha tillbaka dem.
Något du vill säga?
John, du har kommit hit i en månad...
Jag tycker inte att 30 dollar är nåt att hetsa upp sig över.
Francine känner att 30 dollar...
Francine känner lite för mycket, om du frågar mig.
Det gör ni allihopa.
Jag menar, seriöst... "Den-och-den ringde aldrig tillbaka."
"Min mamma snodde 30 dollar." Jag kände aldrig ens mina föräldrar.
För några år sen hittade min biologiska mamma mig.
Och...
hon berättade...
att jag var speciell.
Genom henne träffade jag min riktiga pappa. Goda nyheter, eller hur?
Han låtsades älska mig länge nog för att sno min njure.
Han behövde en transplantation.
Sen dumpade han mig som avfall,
precis som han gjorde den dag jag föddes.
Vill du ha tillbaka dina 30 dollar? Jag vill ha tillbaka min njure!
Det är antagligen en god idé.
Om du får njurcancer har du bara en.
Jättekul.
Ledsen om jag förstörde mötet.
Äsch, du sa bara det jag alltid velat säga.
För det mesta vill jag ställa mig upp och ropa: "Kom över det, era freaks!"
-Varför gör du inte det? -Jag måste sansa mig.
När jag väl kommer igång går det inte att stoppa mig.
Antar att du inte kommer tillbaka nästa vecka...
Inte troligt.
Synd. Jag gillar skalliga killar.
-Jag är inte skallig. -Jag kan vänta.
Jag heter Helen, förresten.
Hej, Helen. Jag heter John.
Var är Kate?
Sänk pistolen, annars skjuter jag skallen av honom!
Var är Kate?
-Lägg ner... -Jag tänker inte lägga ifrån mig nåt!
Jack, lugna dig.
Rör dig inte!
-Vad? -Han är obeväpnad...
Han pekade en pistol mot ditt huvud!
Vad har du gjort?
Nu kommer vi alla att dö.
-Jag måste fixa den. -Vad fan pratar han om?
Om du inte låter mig göra det, så kommer vi alla att dö.
-Stilla, annars jävlar... -Titta på väggen! Ser du?
Det är en timer, den räknar ner.
Jag måste knappa in koden, trycka på knappen.
-Annars? -Låt honom göra det.
Säg inte åt mig vad jag ska göra. Vad händer annars?
Vad kommer att hända?
Känner jag dig?
Tar du hand om honom?
Din jävel!
-Vad? -Inget, Jack.
Hej.
Vad gör du?
-Vart ska du? -Ingenstans.
Jag har svårt att sova i en främmande säng.
Det har inget med dig att göra, Helen. Jag lovar. Jag gillar dig.
Förlåt, jag ringer senare.
God morgon.
John, jag vet att du gillar att köra genom mitt kvarter.
Och jag vet att du ibland gillar att parkera utanför mitt hus.
Jag trodde att det skulle sluta när jag flyttade, men inte då.
Först tyckte jag att det var lustigt.
Nu är det bara irriterande.
Ta och berätta vad det är du vill.
-Varför? -Ursäkta?
Varför?
Det finns inget svar på det.
Tror du att du är den första som blivit lurad?
Du behövde en fadersfigur och jag behövde en njure.
Och det var det som skedde.
Kom över det.
Och John, kom inte tillbaka.
Du är inte välkommen.
Du behöver inte det där, Kate.
Vad du än letar efter, så kanske jag kan hjälpa till.
Kan du fixa datorer?
-Då kan du inte hjälpa mig. -Sayid kan fixa datorer.
-Hämta honom. Hämta Sayid. -Kan du klättra upp?
Det måste finnas en ytterdörr.
Längs med korridoren, till vänster. Ta i, hjulet är trögt.
Där!
-Berätta nu vad som pågår. -Vi har inte tid...
-Vi tar en paus. -Snälla, låt mig...
Vill du jobba? Berätta hur du kom hit.
Det var för tre år sen. Jag löpte ensamlopp jorden runt,
min båt förliste ute på revet, och Kelvin kom.
-Kelvin? -Han kom springande ut ur djungeln:
"Skynda! Kom med mig!"
Han förde mig hit.
Det första han gjorde, eftersom det tjöt,
var att knappa in koden. Då slutade det tjuta.
"Vad var det där?" frågade jag.
"Jag räddade precis världen" sa han.
-"Räddade världen?" -Hans ord, inte mina.
Så jag började trycka på knappen jag med.
Och vi räddade världen tillsammans ett tag. Det var trevligt.
Sen dog Kelvin. Och nu är jag alldeles ensam.
Slut!
Säg inte att du tror på det här. Det är ju galet.
Tycker du att det verkar logiskt? Att trycka på en knapp?
-Tänker du tro på hans ord? -Det är allt vi har, Jack.
Du behöver inte tro mig. Titta på filmen.
-Vad? -Bokhyllan. Översta hyllan.
Bakom Skruvens vridning. Projektorn är i skafferiet.
ORIENTERING
Här...
Jag trodde faktiskt inte att vi skulle överleva natten.
Och jag var inte ens här när babyn blev stulen.
Jag lovar att det var väldigt spännande.
Saker och ting börjar äntligen bli som vanligt.
Sayid!
Sjutton också.
Sayid! Vi behöver din hjälp.
Vad vet du? Vad gjorde de med dig?
Vad är de för ena?
De andra!
-Såg du Walt? -De andra? Hur många?
Hur många?
-De hade satt ögonbindel på honom. -Ja!
Det kan finnas hundra!
-Lyft upp mig. -Vad?
Lyft upp mig. Jag vill försöka få oss härifrån.
Kom igen, hjälp oss, Chewie.
De har lagt en tyngd ovanpå.
Kom igen, lyft mig högre.
Det är en tjej.
Vill du berätta vad som pågick innan jag kom?
Kate var bunden. Desmond riktade en pistol mot mig.
Desmond.
Han ville veta en massa om oss.
Hur vi kom hit. Om vi är sjuka.
-Frågade ni inget om honom? -Han var beväpnad.
Du verkar lugn för nån som tror på att jorden går under om en trekvart.
Han fixar det.
Du fattar väl att det han säger är galet. Det är omöjligt.
Varför är det galet?
Sist jag såg datorn som skulle rädda världen,
så såg den inte ut så.
Är du upprörd för att han sa att han kände igen dig?
För det vore omöjligt.
DHARMA-INITIATIVET
3 AV 6 ORIENTERING
ORIENTERING - STATION 3 - SVANEN
Välkommen. Jag är dr. Marvin Candle, och det här är orienteringsfilmen
för Station 3 i Dharma-initiativet.
Snart kommer du få några enkla instruktioner
om hur du och din partner ska uppfylla ert ansvar
på den här stationen. Men först, lite historia.
Dharma-initiativet skapades år 1970
av Gerald och Karen DeGroot,
två doktorandkandidater vid University of Michigan.
De gick i visionären BF Skinners fotsteg...
...och föreställde sig ett storskaligt, kollektivt forskningsområde,
där forskare och fritänkare från hela världen kunde forska
inom meteorologi, psykologi, parapsykologi, zoologi,
elektromagnetism, och utopisk social...
...tillbakadragna danska industrialisten Alvar Hanso,
vars finansiella stöd gjorde deras dröm
om en socialvetenskaplig forskningsanstalt till verklighet.
Du och din partner befinner er i station tre, eller "Svanen",
där ni kommer att stanna i 540 dagar.
Station tre konstruerades ursprungligen som ett laboratorium
där vetenskapsmän kunde arbeta med att förstå
de unika elektromagnetiska fluktueringar,
som utströmmar från den här sektorn av ön.
Strax efter att experimenten började, inträffade en incident...
Sedan dess har följande protokoll följts.
Var 108:e minut måste man trycka på knappen.
När larmet går igång,
har du fyra minuter på dig att knappa in koden...
...introduktion till programmet.
När larmet ljuder måste antingen du eller din partner knappa in koden.
Ni bör turas om.
På det viset kommer ni båda att vara pigga och alerta...
...det är otroligt viktigt att när larmet ljuder,
måste koden knappas in, korrekt och snabbt.
Försök inte att använda datorn för någonting...
Grattis!
Tills era ersättare anländer, vilar projektets framtid i era händer.
Å DeGroots och Alvar Hansos vägnar,
och från oss här på Dharma-initiativet,
tack, namaste, och lycka till.
HANSOSTIFTELSEN
Vi måste se den igen.
Vad är det?
En present. Det är vårt sexmånadersjubileum.
-Jag har inget åt dig. -Det gör inget.
Den kostade bara en dollar.
Det är min hemnyckel. Tänkte att du var trött på att knacka.
Helen, jag...
Jag vet inte vad jag ska säga.
Ett villkor, John.
När du sover över, sover du över.
Vad menar du?
Jag följde dig igår kväll.
Till det där huset du går till.
Är det din fars hus?
Varför följde du efter mig, Helen?
Du smyger iväg mitt i natten.
Jag behövde veta vart du skulle.
Jag bryr mig om dig, John...
Det jag gör angår bara mig. Det är personligt.
Jag slösade bort 20 år av mitt liv på att vara arg.
Jag trodde att det skulle gå över, men jag klarade inte av det själv.
Jag var tvungen att söka hjälp.
Du hjälper mig, John.
Och jag kan hjälpa dig.
Men du måste lova att du inte går dit igen.
Okej.
Okej?
Ska du se den igen?
-Ska inte du? -Nej, John. Det ska jag inte.
Okej!
Är du okej?
-Vilka är ni? -Vi kraschade här.
Vi var på ett flygplan. Sydney till Los Angeles...
-Vad? -40 av oss överlevde.
Flight 815?
Var du också ombord?
Vad? Var du i bakre delen?
-Det bröts av i luften, hur... -Jag vet inte.
Planet bröts av,
och någons jäkla väska ramlade ur luckan och knockade mig.
Jag vaknade under vattenytan och...
...tog mig upp till ytan. Simmade till stranden.
Har du varit här, ensam, hela tiden?
Försökt hitta mat. Hoppats hitta någon...
Och sen, igår, hittade de mig.
-Vilka är de? -Säg det.
Såg du en pojke? 10 år gammal? De tog min son.
Nej, jag är ledsen.
-Jag heter Ana Lucia. -Sawyer.
Det här är Mike.
Den tysta koreanen heter Jin.
Vi är det bästa som nånsin hänt dig.
Jaså?
Nästa gång Shaft öppnar buren,
kommer han att få ett förvånande "tjenamors".
Har du kontakt med människorna som gjorde den?
Filmen? Har du kontakt med någon?
Tror du att jag skulle vara här om jag hade det?
Hur kunde du vara ovetande om kraschen? Om oss?
Jag trycker på den här knappen var 108:e minut.
Jag går inte ut så mycket.
Så de här ersättarna...
Kelvin dog medan han väntade på sina.
Om du inte går ut, och inte träffar nån, varifrån kommer din mat?
-Tror du verkligen att det här händer? -Varför inte?
Det står "karantän" på insidan av luckan för att man ska stanna inne,
vara rädd. Men vet du vad?
Vi har varit där uppe i över 40 dagar och ingen har blivit sjuk.
Tror du att det här är den enda delen som stämmer?
De kanske bara har sagt åt dig att trycka på knappen,
för att se om du skulle lyda? Tänk om datorn och knappen
bara är ett spel? Ett experiment?
Varenda dag.
Och för allas vår skull hoppas jag att det är ett påhitt.
Men i filmen säger de att det är en elektromagnetisk station.
Och jag vet inte hur det är med dig,
men varje gång jag går förbi väggen får jag ont i lagningarna.
Jaha.
Åh, nej!
Vad hände?
Det är över.
Vad menar du?
Vad gör du? Ska du gå?
Desmond. Vänta.
Vi kan fixa datorn. Sayid är på väg. Han vet...
Hälsa från mig.
Vänta, vänta! Vart ska du? Du kan inte gå!
Vart ska du?
Så långt jag kan springa.
-Vad ska vi göra? -Inget.
Vi gör inget. Det är inte på riktigt.
Nej... Det här skulle inte hända.
Vad skulle hända?
-Snälla, lämna mig inte här. -Du får klara dig själv.
Jack!
Tusan!
Varför händer det här? Vad vill du?
Vad ska jag göra?
Helen, vad...
Vänta.
Helen! Nej!
Helen!
Varför gör du så här?
Han kommer inte ut, för han bryr sig inte.
Jag vet varför du är här, varför du kommer hit.
Du är rädd för att gå vidare. Med mig, med oss.
Du måste välja.
Honom eller mig.
Nej, det är inte så enkelt.
Jo, det är det.
Jag...
Jag kan inte.
-Jo, det kan du. -Nej, det kan jag inte!
Jag vet inte hur.
Eftersom du inte vet vad som kommer att hända.
Det gör ingen.
Det är därför det kallas att "ta en chans", John.
Du behöver inte vara ensam.
Jack?
John.
Oj...
Vad är det här?
-John, var är Jack? -Jack är borta. Jag behöver hjälp.
-Hur ser det ut? -Det är en strömbrytare.
Det måste finnas en. Följ rörledningarna.
Okej, toppen. Vad är en rörledning?
De där tuberna. Följ dem.
Hittade du något?
Det beror på vad du menar med "något".
Så här gör vi. Jin spelar död. Du ropar på hjälp.
Sjuk fånge? Menar du allvar?
Har du en bättre idé, sötnos?
-Var fick du pistolen? -Vad?
Hur fick du ombord pistolen på planet?
Det fanns en federal polis ombord.
Och nu råkar du ha hans pistol.
Ja, jag har tur. Mike, kom igen nu.
Varför använde du den inte när de tog dig?
Jag var upptagen med att klubbas i ansiktet.
Varför är du plötsligt så intresserad?
-Hörru! -Vad?
Kom igen, vi måste...
Backa!
Jag kommer ut.
Jag kommer ut!
Vad hände? Vilka är de?
Fan!
Stopp!
Jaha. Okej.
-Koden. -Vad?
Lyssna noga.
Om du får datorn att funka, knappa in koden.
4, 8, 15, 16, 23, 42. Tryck på "verkställ."
-4, 8, 15... -Käften!
-Ursäkta? -Inget kommer att hända.
En man tar dig dit,
visar dig en film, och sen trycker du bara på en knapp?
Inget kommer att hända!
Om en kvart kommer du antingen att ha rätt eller fel.
Vill du skjuta mig? Skjut mig.
Varför springer du?
Jag minns dig.
Du sprang.
Jag känner dig. Jag har mött dig.
-Stopp. -Los Angeles. Jag tränade.
-Du stukade vristen. -Stopp.
Du är väl läkare? Det var en tjej, du var orolig...
Du sa att du misslyckats.
-Det var du. -Spelar ingen roll.
-Klarade hon sig? Tjejen? -Spelar ingen roll.
-Vad hände? -Spelar ingen roll.
-Hur kan du säga att... -Jag gifte mig med henne!
Jaha.
Då är ni...
Då är ni inte gifta längre.
Vi ses i ett annat liv.
Kan du fixa den?
Mannen som var här har bytt ut moderkortet.
-Transformatorn är trasig. -Behöver du inte veta varför?
Allt jag behöver veta är att timern räknar ner till något
och att datorn behöver repareras.
Du berättar nog varför när jag är klar.
Jag hittade den!
-Vad är det? -Sayid...
Jag jobbar på det.
-Du måste... -Jag vet.
Processorn är inkopplad. Jag har ersatt transformatorn.
Den är på!
-Och nu? -Det fanns en kod att knappa in.
-Vad för kod? -Minns du?
-4. 8. -Vänta.
-15. 16. -Seriöst, sluta!
-Detta är inte rätt tidpunkt... -Jo!
23.
-Vi vet inte ens vad den gör! -32.
Glöm det, gör vad du vill.
VERKSTÄLL
Det är inte 32.
Det är 42.
Desmond sa att sista numret var 42.
Säkert?
Ja.
Gör det du, Jack.
Vad?
Du måste göra det.
-Gör det själv, John. -Nej, du såg filmen.
Det är ett jobb för minst två personer.
-Debatten är meningslös. -Sayid, nej.
-Jack. -Gör det inte.
Vill du trycka på knappen, gör det själv.
Om det inte är sant, varför kom du då tillbaka?
-Varför är det så svårt att tro? -Varför är det så lätt?
Det har aldrig varit lätt!
Du kanske borde göra det.
Nej. Det är en knapp.
Jag kan inte göra det ensam, Jack.
Jag vill inte.
Man måste ta en chans, Jack.
Jag tar första skiftet.