Kam jdeš?
- Ven. - S kým?
- S ním? - Ano, a nezabráníš mi v tom.
Máme se rádi.
- Je dvakrát starší než ty, Emily. - No a co, mami?
- Žárlíš? - Emily, počkej!
Emily! Poslouchej mě. Emily!
- Hned se vrať, mladá dámo! - Nemůžeš mi bránit! Miluju ho!
Emily!
Emily, slyšíte?
Slyšíte? To nic.
Snažte se zůstat vzhůru.
Uhněte!
- Krvácí. - Jsem těhotná.
- Cože? Co jste říkala? - Jsem těhotná.
V pátém... skoro v šestém měsíci.
Je těhotná.
- Připravte svorky. - To je ono, Emily. Hodná holka.
Dítě už vystrkuje hlavičku.
- Došlo k dilataci, můžeme. - To je ono.
Tak, zlato. Tak.
A je to.
Teď tě pěkně zabalíme do tepla.
A položíme tě sem.
Margaret, dáš ho dovnitř, prosím?
Moje dítě.
Je to kluk.
Je v pořádku. Jen je nedonošený.
- Můžu si ho pochovat? - Je mi líto, zlato.
Je moc malý. Musíme ho teď odvézt.
Ale...
Dejte mu jméno John.
Prosím. Jmenuje se John.
Kdo si postaví chatu uprostřed džungle?
Dobrá otázka.
Co kdybys na ni odpověděl?
Já nevím.
Proč tam vůbec jdeme?
Protože v té chatě zřejmě bydlí člověk,
který nám řekne, co dělat s těmi, co se nás snaží zabít.
Jdeme celý den. Už tam budeme?
- Jak dlouho ještě? - Nevím.
- Jdu za ním. - Cože?
- Jak to že jdeš za ním? - Nejsem ani vepředu.
- Poslední tu chatu viděl Hugo. - To je úžasné.
Co bychom podle tebe měli dělat, Johne?
Utáboříme se.
Cože? V té tmě s netvorem a... s ním?
Trocha odpočinku nám prospěje.
Co se stane, až se vrátí ti chlapi z lodi?
To nevím...
...zatím.
Desmonde.
Je tu vrtulník.
Položte ho na nosítka.
Opatrně!
Položte ho tam.
Opatrně.
Tak, chlapi, složte to.
No tak, zvedněte to a jdeme.
Jak se to stalo?
Vyhodil ho do vzduchu 15metrový sloup kouře
a vyrval mu vnitřnosti.
Cože?
Musíš mi říct, kolik lidí na tom ostrově je
a kde každý z nich je.
Proč bych to dělal?
Keamy! Co to sakra děláš?
Prásknul jsi mě.
- Cože? - Linus věděl, kdo jsem a jak se jmenuju.
Věděl o mně všechno.
Ne. Já jsem tě neprásknul.
Tak kdo?
Víš, kdo jsem?
Cože?
Jak se jmenuju? Znáš moje jméno?
Keamy.
Martin Keamy.
- Prozradil jsi ho? - Komu?
Benjaminu Linusovi. Prozradils mu moje jméno?
Jo.
Hej! Počkej!
Martine, ne!
Martine, potřebujeme ho. On jediný umí opravit motory.
- Jak to můžeš vědět tak jistě? - Protože to on je rozbil.
ZTRACENI
Nazdar.
Kdo jste?
Jsem Horace.
Co tu děláte?
Stavím si hnízdečko. Pro sebe a svou ženu.
Člověk si někdy potřebuje od ID odpočinout, víte?
Znáte Iniciativu Dharma?
Asi nemluvím jasně, že?
Ne.
Nejspíš proto, že už jsem 12 let mrtvý.
Nazdar.
Musíš mě najít, Johne. Musíš mě najít.
Pak najdeš i jeho.
- Koho? - Jacoba.
Už na tebe čeká dlouho.
Jsem Horace.
Bůh tě provázej, Johne.
- Hugo. - Tyčinka Mallomars.
Vzbuď se, Hugo.
Je čas vstávat. Musíme jít.
Vždyť jsme nevěděli kam.
Teď už to víme.
Míval jsem sny.
Dobrý den, Emily a paní Lockeová. Ráda vás vidím.
- Jak mu je? - Je úžasný.
Je to nejmladší předčasně narozené dítě, které kdy u nás přežilo.
Měl infekce, zápal plic, všechno možné.
Pokaždé to překonal.
Váš malý John je bojovník.
To je báječné.
Ostatní děvčata říkají, že je to zázračné dítě.
Dnes ho vyndáme z inkubátoru,
takže si ho můžete poprvé pochovat.
Já... nemůžu.
Vím, že nemůžu!
S kým si můžu promluvit o adopci?
Tady nemůžete kouřit, paní Lockeová.
Samozřejmě.
Promiňte.
To je otec?
Nevím, kdo to je.
Můžu se na něco zeptat?
Jistě.
Proč jsem tady?
Protože můžeš vidět tu chatu,
takže jsi výjimečný.
Mám teorii, proč jsme jediní, kdo ji může vidět.
Rád si ji poslechnu.
Myslím, že ji vidíme, protože jsme největší blázni.
Jak jsi zjistil, kde je?
Nezjistil jsem to.
K chatě nejdeme. Nejdřív si uděláme zastávku.
Zastávku? Kde?
Přemýšlel jsi někdy nad tím, co se stalo s Iniciativou Dharma?
Na ostrově jich musela žít nejméně stovka.
Řídili stanice, stavěli domy,
vyráběli ten dressing, co máš rád.
A najednou jsou pryč, prostě zmizeli.
Chceš vědět, kam jdeme?
Jdeme se na ně podívat.
Páni.
Co se jim stalo?
To udělal on.
Ta hra je hloupá.
Melisso, nech toho!
Odveď bratra do kuchyně. Za Johnem někdo přišel.
Lije jako z konve.
Tenhle hodný pán chce s tebou mluvit, Johne,
takže se chovej slušně, rozumíš?
Je váš.
Máš rád vrhcáby?
Zřejmě máš dobrý smysl pro hru.
Já jsem Richard, Johne.
Vedu školu pro děti,
které jsou výjimečné.
Mám důvod se domnívat, že bys mohl být jedním z nich.
Nevadí, když ti ukážu pár užitečných věcí?
To jsi kreslil ty, Johne?
Podívej se na tyhle věci...
...a přemýšlej o nich.
ZÁHADNÉ PŘÍBĚHY
"SKRYTÁ ZEMĚ!"
A teď mi řekni, Johne,
která z nich patří tobě?
- A můžu si je nechat? - Ne, Johne.
Která z těch věcí už ti patří?
KNIHA ZÁKONŮ
Určitě ti patří ten nůž, Johne? Jsi si jistý?
Tak ten ne.
Jak si vedl?
Obávám se, že John na naši školu není připravený.
Promiňte, že jsem vás připravil o čas.
Co jsi provedl?
Co tam dole dělá?
Takže... tady jsi postřelil Lockea a nechal ho zemřít?
Ano, Hugo, stál jsem přesně tam, kde teď ty,
když jsem zmáčkl kohoutek.
Měl jsem si tenkrát uvědomit, že je to zbytečné.
Jenže jsem neuvažoval jasně.
Proto jsi zabil všechny ty lidi?
Já je nezabil.
Jestli Iniciativu Dharma nevyhladili Druzí...
Vyhladili je, Hugo...
...ale nebylo to moje rozhodnutí.
- Tak čí? - Jejich vůdce.
Myslel jsem, že vůdce jsi byl ty.
Vždycky ne.
HORACE MATEMATIK
Chata.
Stavěl ji on.
Našel jsi, co jsi hledal?
Ano, Hugo, myslím, že ano.
- Potřebuju tvůj klíč. - Cože?
Kapitáne, Mayhew právě zemřel.
Doktor nemohl nic dělat. Posádka se ptá, co se vám tam stalo.
Řekni jí, že to řeším,
a pak natankuj vrtulník, Franku. Vrátíme se tam.
- Vrátíme? Proč sakra? - Natankuj vrtulník, Franku.
Fajn.
Martine, zatímco jste byli pryč,
objevila se tu nějaká nemoc.
Posádka se chovala divně. Regina skočila přes palubu.
Zanedbal bych svou povinnost, kdybych neupozornil na to,
že přesně to se možná děje i tobě.
Oceňuju, že si děláš starosti.
Dej mi svůj klíč.
Tyhle pokyny ne...
Děkuju.
Dva klíče máme proto,
abychom sejf otvírali společně.
Jsi snad tady, ne?
- Co je to? - To jsou záložní pokyny.
- Co se v nich píše? - Píše se v nich, kam má namířeno Linus.
- Jak to může pan Widmore vědět? - Je to chytrý člověk.
A jestli Linus ví, že zapálíme ostrov,
může odejít jen na jedno místo.
Jak "zapálíme ostrov"? Na tom jsme se nedohodli.
Souhlasil jsem, že vás dovezu, abyste ho unesli.
Tu pistoli mi oprav.
Ten zraněný muž nebyl postřelený.
Co se mu podle tebe stalo?
Nevím.
Ale až se vrátí, dají si pozor, aby se to nestalo znovu.
Omare!
Keamy tě posílá do zbrojnice.
- Neměl jsem ty dva spustit z očí. - Pohlídám je. Běž.
Pod kuchyní je komora dost velká pro dva muže.
Nechal jsem vám tam zásoby jídla a vody. Běžte tam.
- Michael je mrtvý? - Ne, i když měl na mále,
proto se vy dva musíte schovat, než se Keamy vrátí na palubu.
Schovávat se nemá cenu.
Dejte nám svůj nafukovací člun,
ať můžeme začít převážet lidi z pláže.
Život si zachráníme, jen když dostaneme naše lidi z ostrova.
Za deset minut se sejdeme za kontejnerem.
Člun bude na vodě.
Ta chata je tady.
Přišli sem od pobřeží.
CHATA
Tu máš.
Napij se, kámo.
Prohrabávání mrtvol člověka vyčerpá.
Brzy bude tma, Hugo.
Když se vydáš tudy, dorazíš na pobřeží
a pak už jen musíš jít na sever, dokud nedojdeš na pláž.
- Cože? - Mířil jsem na tebe zbraní.
Promiň, Hugo, ale věřil jsem,
že tě k nalezení tohoto místa potřebujeme.
Chápu. Teď máš svou kouzelnou mapu, takže už mě nepotřebuješ.
Nabízím ti možnost odejít.
Nechci tě vystavit nebezpečí proti tvé vůli.
Myslíš, že procházka džunglí bude pro mě bezpečnější?
To si nejsem jistý.
Asi zůstanu s vámi.
Tudy?
Co je?
On si vážně myslí, že zůstat tu byl jeho nápad.
To není špatné, Johne. Vůbec ne.
Nejsem ty.
To rozhodně ne.
Haló! Pusťte mě ven!
Pusťte mě ven, prosím.
- Johne, jsi v pořádku? - Nic mi není.
Do tříd, dámy! Právě zvonilo.
Johne, ty krvácíš. Pojď sem.
Půjdeme na ošetřovnu.
Chceš o tom mluvit?
Ne.
Vím, že jsi teď nejspíš rozčilený,
ale mám pro tebe moc zajímavou zprávu.
Nedávno mi volali z Portlandu.
Je tam společnost, která dělá zajímavé věci
v oboru chemie a nových technologií.
Jmenuje se Mittelos Laboratories.
Mluvil jsem s doktorem Alpertem.
Má velký zájem o mladé, bystré lidi,
kteří by se těmto novým oborům vědy věnovali.
Chtějí, abys s nimi letos v létě jel na tábor.
- Na přírodovědný tábor? - Ano.
Nechápete, že právě kvůli věcem, jako je přírodovědný tábor,
mě zavřeli do skříňky?
- Je to skvělá příležitost... - Jak se o mě dozvěděli?
Nejspíš poslali svého zástupce na přírodovědnou olympiádu.
- Tvůj projev v Costa Mesa... - Já nejsem vědec!
Mám rád box, rybaření a auta.
Mám rád sport.
Něco ti povím. Něco, co mi měli říct, když jsem byl v tvém věku.
Možná nechceš být chlapíkem v laboratoři
mezi zkumavkami a kádinkami,
ale přesně tím jsi, Johne.
Nemůžeš být králem maturitního plesu.
Ani fotbalovým zadákem.
Ani superhrdinou.
Neříkejte mi, co nemůžu dělat.
Proč jsi mi to neřekl?
Co?
Že jsi přežil let 815.
- Protože bys mi nevěřil. - To sis myslel?
Říkal jsem ti, že jako jediný na světě
si myslím, že to letadlo na dně oceánu je bouda.
- A ty sis myslel, že ti neuvěřím? - Nevěděl jsem, jestli se ti dá věřit.
To letadlo tam dal tvůj šéf.
Myslel jsem si, že jsem mistr paranoie, a tys mě překonal.
Poslouchej. Nemůžeš s tím chlapem letět zpátky.
- S Keamym. - O Keamyho se postarám já...
Nemůžeš ho tam odvézt. Zabije všechny na ostrově.
Všechny.
To si přece nechceš vzít na svědomí. Věř mi.
Šéfe.
Zavedu ho do strojovny.
Držte se kurzu 305.
To je jediná bezpečná cesta k lodi a zpátky.
Co řeknete Keamymu, až si všimne, že je člun pryč?
Že jste ho ukradli. Teď už jděte.
- Desmonde? - Já s tebou jet nemůžu.
- Proč? - Byl jsem na ostrově tři roky.
Už tam nikdy nevkročím.
Zvlášť když pro mě jede Penny.
Vrátím se co nejdřív s první skupinou.
Drž se toho kurzu, jasný?
- Dobře. - Už musíte jít.
Měla by být asi 180 metrů tímhle směrem.
Víš určitě, že tam bude, Johne?
- Prosím? - Ta chata. Co když se přesunula?
- Zase. - Nepřesunula se.
Bylo mi přece řečeno, že tady bude.
Mně taky řekli hodně věcí.
Že jsem vyvolený a výjimečný.
Skončil jsem s nádorem v páteři a s krví své dcery na rukou.
Mrzí mě, co se ti stalo, Bene.
Muselo se to stát.
Byl to můj osud.
Ale brzy pochopíš, že být vyvoleným má svoje následky.
Protože osud, Johne...
...je vrtkavá mrcha.
Chlapi?
Chata.
Tak, dobrá práce, Johne.
Zkusíme to zase zítra.
Je váš.
Tak pojďme.
Nevzdávejte se, pane Lockeu.
- Prosím? - Říkám, abyste se nevzdával.
Možné je všechno.
Měl byste si přečíst mou kartu.
Mám rozdrcenou páteř.
Mám 98% šanci, že už nikdy nebudu mít cit v nohou.
- Vlastně ani nevím, proč jsem... - Vaši kartu jsem četl.
Přežil jste pád z osmého pata budovy.
To je zázrak, pane Lockeu.
Na něco se vás zeptám.
Věříte na zázraky?
Ne. Nevěřím.
To byste měl. Mně se jeden stal.
Hele, chci se vrátit do svého pokoje.
Víte, co potřebujete, pane Lockeu?
Vycházku.
Jakou vycházku?
Cestu sebepoznávání.
Vyjeďte si do australské divočiny
jen s nožem a svými smysly.
Nemůžu přece chodit.
Jestli jste si nevšiml, jsem mrzák.
Opravdu, pane Lockeu?
Já se na vycházku vydal s přesvědčením, že vím, kdo jsem.
Vrátil jsem se jako někdo jiný.
Zjistil jsem, co je ve mně, co jsem zač.
A vidíte.
Jste sanitář.
Jsem víc než jen sanitář, Johne.
Až budete připravený, pane Lockeu,
budete naslouchat tomu, co říkám.
Až se znovu setkáme...
...budete mi dlužit laskavost.
Hej, doktore.
Chcete slyšet něco šíleného?
Jasně.
Vzpomínáte na tu zprávu v morseovce, co přišla z pláže?
Podle ní doktora vyplavilo na břeh moře. Měl podříznutý krk.
Doktor jsem přece já.
Šílené, že?
Je tu všechno?
- Ano, pane. - Dobře. Sbalte to.
Co s tím budete dělat?
Startuj, Franku.
Pane Keamy, najali mě, abych převážel vědce.
Vlez si do kokpitu a nastartuj vrtulník, Franku.
S vámi nepoletím.
Zabiju tě, Franku.
Když to uděláte, nikdy se na ostrov nedostanete.
Jsem váš jediný pilot.
Je mi líto, doktore.
Mění to něco, Franku?
Za dalších 30 sekund to schytá někdo další.
Opravil jsem ti pistoli.
Teď zůstaň v klidu, nebo vystřelím.
Myslím, že tohle udělat nechcete, kapitáne.
Co to má na ruce?
Co má na ruce?
Hej!
Tak co, Franku?
Letíme.
No tak, chlapci, jdeme. Honem.
Odneste ostatní zbraně na palubu a jdeme!
Díky, kapitáne.
No tak, honem! Pohyb!
Hej!
Co jsem ti říkala?
Abych neodcházel ze stanu.
Měl jsem hlad.
Jacku, musíš odpočívat. Nemůžeš tu pobíhat.
Vím, že je pro tebe těžké říct si o pomoc,
- ale jestli ti prasknou stehy... - Klid, jo? Pochopil jsem to.
Doktoři bývají nejhorší pacienti.
Jacku!
Asi chtějí, abychom šli za nimi.
Fajn.
Jdeme na to.
Já tam s tebou nepůjdu.
- Cože? - Ostrov chtěl, abych onemocněl.
Ty se máš uzdravit.
Můj čas je u konce, Johne.
Teď je to na tobě.
Jo, mně taky nevadí, když půjdeš sám.
Hodně štěstí, Johne.
Ty jsi Jacob?
Ne.
Ale můžu mluvit jeho jménem.
A kdo jsi?
Christian.
Víš, proč tu jsem?
Jistě.
A ty?
Jsem tu...
...protože jsem byl vyvolený.
Přesně tak.
Claire?
Ahoj, Johne.
Co ty tu děláš?
Neboj se, jsem v pořádku. Jsem tu s ním.
- Kde máš dítě? - Tam, kde má být.
Ale tady to není.
Asi bude nejlepší, když nikomu neřekneš,
- žes ji viděl. - Proč?
- Proč...? - Na tohle nemáme čas.
Lidé z lodi jsou na cestě zpátky.
Až tu budou, žádné otázky nebudou mít smysl.
Proč nepoložíš otázku, která smysl má?
Jak zachráním ostrov?
Řekl ti, co máme dělat?
Ano.
A co?
Chce, abychom přemístili ostrov.
ZTRACENI