Požuri! Dolazi!
Penji se!
Skoro smo stigli.
Ne mogu.
Ćuti i trči!
Da li si dobro?
Da, dobro sam. Nastavi da spavaš.
Opet onaj sa vozom?
Da.
I sad te glava boli?
Da. Ne. Ne znam. Samo...
Gledaću malo TV i napraviti krompir salatu.
- Krompir salatu? - Da. Skuvanu.
Alan i Kamala sutra... danas.
Alison... koliko je prošlo? Skoro dve nedelje?
Ne znam Džo. Tako nekako.
Svake noći, isti san. Svake noći, ti se budiš.
Ne možeš da spavaš. Svake noći, ja se budim.
Žao mi je.
Ne tražim izvinjenje, zlato. Tražim rešenje. Ne može više ovako.
- Spavaću u drugoj sobi. - To nije rešenje.
To je najbolje što mogu u 3.44 ujutro.
Možda je vreme da potražimo pomoć.
Pomoć?
Ne znam. Možda možeš s nekim da popričaš, profesionalac, ili...
Psihijatar za vidovnjake?
Nenormalni stručnjak za ponašanje paranormalnih ljudi? Kako da ne.
Dobro, sad me ismevaš.
Mislim da nema pomoći za ovo.
Da budem iskrena... Samo sam... umorna.
Onda se vrati u krevet.
Mislim da to nije dobra ideja.
Ne zanima me šta misliš. U krevet, ženo.
- Tako sam iscrpljena. - Zatvori oči.
Čemu?
Hajde, pokušaj.
Odustajem.
To je apsurdno. To je apsurdni pozitivizam.
Govoriš mi da fabrike lekova više nisu zainteresovane za proizvodnju lekova?
Razmisli o tome.
Govoriš o poslu čija je krv života...
oprostićete mi na igri reči... su bolesni ljudi.
Ako su svi dobro, onda nikome ne treba lek,
Zato većina naprednih kompanija
su usmerili svoj novac u razvoj lekova koje leče simptome.
Leče simptome, ali ne leče bolesti.
Bolest će ti zarađivati novac.
Bolest ti daje hleba i maslaca.
Neko je dovoljno popio.
Da li sam to ja, draga?
Hoćeš da vidiš nešto?
Vidi!
Šta misliš? Da li si spremna da pričaš o mirazu?
Baš su slatki.
Ohrabrivaću je da igra u polju, dok ne napuni 4 ili 5.
Šta misliš, kako napredujemo?
Misliš li da je zabava postigla uspon?
Kako to misliš?
Ne znam.
Moji prijatelji s univerziteta i njegovi prijatelji iz laboratorije.
Nisam sigurna da se svi mešaju dobro.
Alane?
Tvoja žena postaje nestrpljiva.
Prekini da pričaš sa svakim koga viđaš svaki dan i počni da se mešaš.
Hvala ti...
Kako tvoja glava?
Bubnja. Da nisam tako iscrpljena, ubila bih se.
Čekaj!
Izvinite!
Samo čekam red u kupatilo.
Dakle... koja je tvoja teorija?
Smatram da smo mi skladišta oblika energije, duša, osnova bića.
Kao što znamo, energija se ne može uništiti.
Šta se dešava ako nosilac duše prestane da funkcioniše?
Istražujem mogućnost da se ona zadržava.
Bar jedan deo.
A ja mislim da postoje ljudi koji ne samo da mogu videti tu energiju,
već mogu komunicirati s njom.
Kada otkrijemo te ljude koji imaju tu sposobnost,
i ako postoje širom sveta,
pozvaćemo ih da dođu u laboratoriju, da im izmerimo tačnost.
Hvala ti puno. Bilo je sjajno.
Žao mi je, nisam se naspavala dovoljno.
Jadničak. Viđaš li nekoga? Zato što mogu...
Samo mnogo kasnog gledanja TV. Proći će.
Kada ćemo spojiti ovo dvoje opet?
Da li ste bili na Vreme Priče u Bartonovoj knjižari?
Ne, nismo.
Baš je zabavno.
Super je što ima ponedeljkom, kada nemam časova.
Obučeni su i čitaju dečje priče,
a onda vrište dok im ne kupiš knjigu.
Zvuči zabavno.
Uradimo to kad budemo u blizini.
- Ok. - Ok.
- Ćao Reje. - Kaži ćao.
Ne. Neću prići strancu na zabavi, gde svi mogu čuti, i reći,
"Te stvari o kojim govoriš? Ja sve to radim u snu.
Kad smo kod sna, ja imam problem sa noćnim morama.
Možete li mi pomoći?"
Nisam ti rekao da treba da pričaš s njim tada i tamo.
Samo kažem... ako tražiš pomoć.
Ali ja ne tražim pomoć.
Sigurno ne želim da budem pacov u akademskom lavirintu.
To je san.
Proći će.
Dobro si me čuo. Želim da odložim konferenciju za štampu.
Za, ne znam... 4 sata?
Očigledno, imam razloga.
Ne. Ne zovi me i ne govori koliko mi možeš nabaviti.
Pozovi me kad mi obezbediš 4 sata.
Osećaš li se dobro?
Ne, dobro sam. Samo sam umorna.
Izvini što zovem u poslednjem trenutku, ali situacija je iskrsla preko vikenda.
Sećaš li se članaka o ubistvu opštinara Miguela Garsije?
Opštinar u 9 okrugu. Odrastao je ovde.
Dobar čovek.
Veteran iz Golfskog rata. Diplomirao je menadžment ovde u Arizoni.
Požuri kući, dobije kancelariju. Pobedi na izborima, očigledno.
Problem je što, okrug je krcat korupcijom, drogom i prostitucijom.
Posle 17.30, ulice postaju ratna zona.
Onda preuzima i zaista postaje predvodnik stvari.
Ljudi ponovo izlaze noću, biznis hvata zamajac.
Prošlog jula, je bio na ceremoniji otvaranja novog 24 h marketa,
koji je susedstvu potreban.
Oko 9.30 je ušao u kola. Bum, bum.
Dva hica u potiljak.
Ubica je sedeo na zadnjem sedištu.
Upamtila sam to.
Ceo okrug je naoružan od tada.
Žele nekome da naplate, a mi nemamo ništa.
- Ništa? - Skoro ništa.
Ima sve odlike plaćenog ubistva. Osim toga...
Ovog vikenda se ubica predao.
Ušao je u stanicu sa advokatom i priznao.
Bože, to je super.
Problem je...
ima 14 godina.
Ništa ne bi bilo lakše da predam njegovu glavu na srebrnom poslužavniku,
ali, ne verujem.
Ne mogu ti reći zašto, ali ne verujem.
Trebalo je da održim konf. za štampu za 20 min, i da objavim da imamo našeg čoveka, ali...
sedi u sali za konfereciju sa advokatom.
Tražili su još jedan razgovor.
Predstaviću te kao asistenta. Ne možeš postavljati pitanja,
ali bih želeo da znam šta misliš.
Ukrao sam pištolj od mog rođaka.
Držao ga je u kolima zbog zaštite.
Kad sam obavio, vratio sam ga.
Znaš li gde je pištolj sada?
Žao mi je. Želim da izgovaraš svoje odgovore.
Ne. Moj rođak je u zatvoru.
Ne znam šta je uradio sa pištoljem.
Ok. Da... rezimiramo.
Znao si ko je opštinar. Čuo si da je rešio da očisti ulice,
prekine prostituciju, kockanje, drogu.
Tvoja starija braća i rođaci su stalno govorili kako vam pravi probleme,
pa ste utuvili sebi u glavu da sami rešite problem.
Niko vam nije rekao šta da radite.
Niko vas nije nagovorio. Bila je vaša ideja, koju ste... realizovali.
Treba mi DA ili NE.
Da. Bila je moja ideja.
Niko mi nije rekao da to uradim.
Kao što sam vam rekla telefonom. Ono što me dovodi je san.
To je hronično.
Svake noći. Ne mogu da spavam, ne mogu da funkcionišem.
I sada utiče na moj rad.
Taj posao, tvrdiš da imaš koristi od tvojih osećaja?
Rekla sam vam da mi nije dozvoljeno da govorim o mom poslu.
Poštujem to.
Većina medijuma koje proučavam rade sa zakonom i svi se slažu
da zahtevaju neki oblik poverljivosti u svom radu.
Pretpostaviću da je to slučaj sa vama.
Ako vam ne smeta, treba mi par biografskih podataka.
Opet, dr Kardvel, ne želim da me pogrešno shvatite.
Došla sam sa nadom da mi možete pomoći
ili me usmerite ka nekom ko to može uraditi.
Uopšte me ne zanima da me neko proučava.
Ova... kako ih nazivate?
Osećanja.
Osećanja... nisu nešto što sam izabrala.
Oni čine ovaj svet mnogo mračnijim mestom.
Samo želim da odspavam.
Kao što znate, g-đo DuBoa, postoje pilule za to.
I možete ih dobiti od bilo kog doktora.
Ako zaista možete to što tvrdite,
onda postoji razlog zašto sanjate isti san svake noći.
Iskreno, ja sam najbolja osoba koja vam može pomoći da shvatite o čemu se radi.
Kako to mislite?
Neko... živ...
mrtav...
vam šalje poruku, ali opet,
ovo nije potrebno ako niste ono što kažete da jeste.
Ako biste bili dobri, i pravite mi društvo još malo,
i prošetamo se po laboratoriji.
Krug?
Molite me ili zahtevate?
To je krug.
Oktagon.
Automobil.
Pravougaonik.
Kako vam izgleda vidovnjačka kontradiktornost?
Osećam da mi baš ne ide.
Samo se koncentrišite na karte.
Previše sam umorna za koncentraciju, što me dovodi do onog zašto sam ovde.
Želite li da prekinemo?
Samo se potrudite sada.
Voz.
G-đo DuBoa...
Požuri!
Čekaj!
Alison?
Žao mi je. Stalno viđam dva dečaka koji trče, duž pruge.
Pruge?
Da. I voz dolazi, veoma, veoma dug voz,
Sa velikim Dž i velikim O na njemu.
To je moj san. Ponavlja se stalno iznova.
Dva dečaka.
Braća su, bar mislim.
Jedan je malo stariji.
Mlađi pada.
Uopšte nije bitno koju kartu držite, to je ono što vidim.
Šta?
Kada sam bio dečak, nedaleko odavde,
moj brat i ja, nismo se vratili kući kada smo obećali,
i da bi stigli kući, morali smo preći preko železničke pruge.
Trčali smo brzo, trudeći se da se vratimo kući pre nego što neko primeti,
i odjednom smo shvatili "Oh, ne, voz dolazi",
Taj voz je izgledao kao da je osam kilometara dug.
Ako ne pređeš prugu pre nego što voz naiđe,
ostaješ tamo zauvek.
Tako smo se trkali, Keni, dve godine mlađi brat, i ja.
Pao je baš ispred pruge.
Keni. Keni Kardvel.
Šta se dogodilo?
Znate šta se dogodilo.
Voz je prošao, a on je nestao.
Čovek je došao, i uzeo ga.
Ubio ga.
Ubio je još troje dece tog leta,
ali, to ste već znali?
Ne.
Zaista?
Sve je ovde.
Ko vas je nagovorio na ovo?
Niko me nije nagovorio ni na šta.
To je moj san.
Sanjam o tim dečacima i vozu.
Izgleda da sam sanjala o vama.
Zamolio bih vas da me ostavite sada.
Ne znam šta da kažem.
... jugoistočni Teksas takođe.
Trenutno, možete videti jaku kišu blizu 610 Petlje i I-10 na istoku grada,
ali ima i jakih poplava...
Hej, gledala sam to.
U redu je. Ti bi trebalo da si vidovita.
Tebi nije ni potreban Vremenski Kanal.
To je šala. Možeš se smejati kasnije.
Deca će ustati za par minuta.
Zašto se ne ušunjaš u spavaću sobu, dok imaš priliku,
i pokušaš da odspavaš.
Ja ću ih odbaciti u školu. Reći ću im da si bolesna.
Ne, ne, ne. Dobro sam.
Ne bih rekao. Da li si se pogledala u ogledalo skoro?
Loše?
Trebalo bi da ih vidiš iz mog ugla.
Ne moraš danas ići na posao?
Nakon što sam se uspavala onomad? Ne.
U stvari, mislim da prerađuju moju dozvolu za ulazak u zgradu.
Sad su deca ustala.
Ko zove u 7.00 ujutro?
Halo?
Samo malo.
Dr Koldvel.
G-đo DuBoa. Drago mi je da ste se vratili.
Molim vas.
Kad sam dobio priliku da se osvrnem na ono što ste rekli o svom snu,
shvatio sam da ste se usmerili na slova Dž i O.
Na voz. Na lokomotivu.
Vratio sam se da ponovo proverim.
Nisam uračunao i moju ulogu u incidentu.
Nije nigde zabeležena.
Tako da...
Mislim da vam dugujem izvinjenje.
Već ste se izvinuli preko telefona.
Kao što sam već rekla, kad smo se prvi put sreli...
treba mi pomoć.
U stvari, možda možemo pomoći jedno drugom.
Ako dozvolite, proveli bi malo vremena u laboratoriji.
Što budemo više izučavali vaš san, biće jasnija poruka,
kada jednom šifra bude razbijena, san će nestati.
Kako vam mogu pomoći?
Pa... razmišljam...
možda nije slučajno što smo se sreli na zabavi,
što imate taj san.
Koja god da je poruka, ne mogu da se ne zapitam
da li to dolazi od mog mlađeg brata.
Gradonačelnik postavlja mnogo pitanja, na koja nemam odgovor,
i još bitnije, "Zašto to dete nije skinuto sa dnevnog reda?"
Želim da sam siguran da imamo sve što nam treba.
Sve što nam treba? Treba nam priznanje. Šta bi nam još trebalo?
Mislim da tu ima još nečega.
Grešiš. Nema ništa više.
Učinio je lošu stvar. Ljudi su ljuti. Sad ga moramo skloniti.
Recite gradonačelniku da sam primio poruku.
Želim da budem siguran da su sve patke u redu, i treba mi još vremena.
- Koliko? - Par dana.
Ne znam da li si primetio, ali počinje da kipi.
Pomenula sam to jer te gradonačelnik smatra članom porodice.
Gradonačelnik te smatra svojim protežeom.
Nemoj da predugo traje.
Ne želimo da te vidimo mokrog.
Ne znam šta drugo da ti kažem.
Veliko je. Voz.
Dečaci trče prašnjavim putem.
Otvori oči.
Prašnjav put?
- Sigurna si. - Da. Prašnjav put. Zašto?
Odrasli smo u Vinslou.
Nije metropola, ali putevi su asfaltirani.
Koje je bilo doba dana?
Dan. Ne znam u koje vreme.
Sunce je izašlo. Dan je.
Bio je sumrak kad smo Keni i ja trčali kući.
Bio je kraj dugog letnjeg dana. Pamtim to zbog
toga što je sve teže da vidim. Oduvek sam mislio da je zato zapeo i pao.
Ako je ovo neka poruka, i ako dolazi od vašeg brata,
imao je koliko, 5 ili 6 godina kada se to desilo?
Možda se ne seća doba dana.
Možda se seća prašnjavog puta.
Možda. Ne znam.
Postoje dani, rođenje dece, dan venčanja,
prosto su urezani u glavi.
Dan kad sam izgubio brata, dan kad mi je brat umro,
mogu vam reći koja je senka trave bila pod nama dok smo trčali.
Još se sećam mirisa jastučnice na kojoj sam plakao tri dana.
Sećam se...
svega.
Kad god odem na sahranu,
vidim preminulog.
Kao da me traže.
Želite li da posetim grob vašeg brata?
Nema groba.
Nema tela.
Troje dece je nestalo tog leta, u toj oblasti.
Konačno su uhvatili onoga ko je krivac, baš pred Noć Veštica.
Sećam se da sam čuo da je otac jednog od dečaka pucao u njega
kada je prebacivan iz sudnice u zatvor.
Nikad nije priznao.
Nikad nikom nije rekao gde su tela.
Mogu li vas zamoliti još jednu stvar?
Ove stvari su pripadali mom bratu.
Da li bi mogli da ih pogledate.
Da vidite da li će vam se javiti nešto.
-Možda Keni... - Komuniciraće samnom?
Dao sam ovu kutiju mnogim ljudima godinama.
Da li je neko ikad dobio...?
Da li ste vi ili vaš brat imali nadimak?
Kao?
Kao... Bakls...
ili Baki, ili... Bakli?
Znate šta? Žao mi je što sam pomenula.
Iscrpljena sam.
Da li bih mogla poneti te stvari sa sobom,
pokušati odmoriti malo, pa pokušati opet?
Naravno.
Upravo su me zvali iz Odeljenja za motorna vozila. Bio si u pravu.
Porodica Čavo Galinde je upravo registrovala kola od 35000 $.
I koliko znamo, kola su plaćena kreditom.
- Rekla si da su platili kešom. - Izgleda tako.
Hmm. Nova kola, skup branilac.
Mora da je isplativo priznati ubistvo.
Zašto bi neko to uradio, i za sve pare ovog sveta?
Imaš 14 god, siromašan si i neko kome preti zatvor
ponudi tebi i tvojoj porodici više novca nego što su ikad sanjali?
A šta očekuješ, 4-5 godina u zatvoru za maloletnike?
Izađeš kao bogat momak.
Znaš važne ljude u svom susedstvu.
Počinje da liči na sjajnu karijeru?
Ti si jedna plastična, neobeležena, mala bitanga.
Koliko dugo ćeš to raditi?
Dok ne dobijem nešto.
Šta ako ne dobiješ ništa?
Dobiću nešto.
Moram dobiti nešto.
Ne dobijam ništa.
Alison, vikend je.
Pada kiša već dan i po. Devojčice su već otkačile.
Da ih odvedemo u bioskop?
Sada?
Ne mogu sa njih tri sam. Šta kažeš?
Zuriš u lutku Endi i "Rokaj j... Robote" ceo dan.
Kad se vratimo, možeš da nastaviš da zuriš u njih.
- Prekini? - Šta?
Film nije ni počeo, a već krišom gledaš na sat.
Trebalo bi da traže njihovu majku.
Skoro smo stigli.
Ne mogu!
Ćuti i trči!
Da li sam budna?
O čemu pričaš? Naravno da si budna.
Ovog leta, Nejt i Dejvid Karmajkl će pronaći više nego što mogu podneti.
Prokletstvo.
Hej.
Zdravo.
Šta radiš?
Gledam te.
O čemu se radi? Ostali su bez vremena na kanalu 77?
Ne mogu da spavam.
3.17 - kakav šok.
Voz?
To, i stalno čujem Kardvelov glas kad sam ga pozvala telefonom
da mu kažem za dolazeću privlačnost.
Kako je podneo?
On je naučnik. Znaš kakvi su.
Bura emocija, a?
Veoma logičan.
Trebala sam znati.
I podsetio me je na neslaganja između mog sna i njegovih sećanja.
Prokleti naučnici.
Prokleta logika.
Mogu da osetim njegovu tugu, razočaranje.
Volim da verujem da mi te stvari dolaze sa razlogom.
Daju značenje i razlog svemu.
A možda je samo ego.
Možda je slučajno.
Sanjala sam san dolazeće privlačnosti.
Možda je to sve,
film dolazeće privlačnosti.
Volim da se cenjkam, i budem fleksibilan.
Ali ne volim da me iskorišćavaju.
Podsetite svog klijenta da je luksuzna jahta na pijaci u Arizoni najbolja,
ako je ova droga na duže, mogao bih izgubiti volju da mu kupim brod.
Izvinite, moram ići. Razmislite o onome što sam rekao.
Manuel.
Najls.
Drago mi je zbog vas, vas i gradonačelnika.
Što ste prljavi posao stavili pod krevet.
Hteo sam da vas pitam, otkud tako skupa mašina kao vi
može da predstavlja dete bez oca, čija majka zarađuje 11$ na sat?
Ovo je Amerika, Meni.
Svi imaju pravo na najbolju odbranu.
Živim ovde. Brinem se o zajednici.
Siguran sam u to.
15.30 je.
Nove vesti će želeti da nas čuju pre nego što Opra završi.
- Da popričamo o brojevima? - Apsolutno.
Očigledno, mi tražimo ono što vi tražite.
Zato smo ovde. Zato smo priznali.
Nema suđenja, nema frke.
Razmišljamo o 4 godine u zatvoru za maloletnike, bez uslovne,
a vi uklonite sve optužbe kad bude pušten.
Videli ste momka. Ima čist dosije.
Malo problematični rođaci, ali čist dosije.
Ovo jeste problematično ponašanje,
i mislim da je ovo odgovarajuća kazna.
Da završimo s ovim?
Razmišljam o tome.
Molim?
Vaš klijent je priznao hladnokrvno ubistvo člana zajednice.
Razmislio bih još malo.
Čućemo se.
Želeo si da me vidiš?
Da. Hvala što si svratila.
Drago mi je da si zvao. Krivo mi je zbog prošle nedelje.
- Osećala si se loše... - Nisam spavala i...
- Prvo ti. - Ne... samo...
Mogla si mi pomoći, ali u tom momentu, iz nekog razloga,
nisi mi mogla pomoći. Razumem to.
Nadam se da će danas biti bolje.
Ko su ovi?
Verujem da jedan od ovih ljudi plaća
odbranu Čave Galinda, predaje novac njegovoj porodici.
Ne zvuči nerazumno da ko god troši hiljade dolara
da uplete ovog momka, ima veze sa ubistvom Miguela Garsije.
- Ti se nadaš...? - Da mi možeš reći...
S ovih fotografija?
Moram ti reći da još nisam u najboljem izdanju.
Onaj problem sa spavanjem,
i iz nekog razloga, čim sklopim oči, ja vidim film sa vozom.
Znači, ne javlja ti se ništa?
Ne. Žao mi je.
Pa... u redu je.
Na kraju, samo ću tvoj osećaj dodavati mom,
trebaće mnogo više od par osećaja da zaustavi ovo žrtvovanje.
Mogu li zadržati ovo? Ko zna, možda će se noćas sve razjasniti, i...
Naravno.
Šta te čeka u ostatku dana?
Možda ću stići na ono Vreme priče.
Lepo.
Pa...
poželi mi sreću.
Osećam da će konferencija za štampu uskoro.
"Griz Čvrstoguzi je bio najčvršći kauboj
da prenosi krdo stoke preko prerije.
Griz je bio toliko čvrst da je mogao popiti flašu najljućeg sosa na dan".
Ovo je super ideja. Mari ovo obožava.
Znam. Ovo je jedna od omiljenih Džejsonovih stvari.
Već vidim. Sledećih godinu i po ću kupovati kaubojsku odeću.
Mi nećemo. Kupovaćemo ponije.
Ponije.
"Zasnovano na priči Kena Baklija."
Bakli? Bakli?
Kamala, izvini me na trenutak.
Važi.
Da vidimo ovo...
"Zasnovano po priči Kena Baklija".
"Ken Bakli je rođen 1964, i još uvek živi u seoskom delu Arizone, Holbruku,
nedaleko od žel. pruge, gde je odrastao slušajući priče
o životu izmenjenom moćnim lokomotivama koji prolaze kroz njegov grad".
Ken Bakli...
Keni Kardvel.
Šta radiš?
Tražim nešto na mapi.
Odmaraš se od toga, a?
Gde god da odeš Alison, naći ću te.
Holbruk. Gde Ken Barkli živi.
Udaljeno je oko 100 kilometara.
Pa?
Ja vozim sutra tamo.
Misliš danas.
Kada odvedem decu u školu i Mari u obdenište.
Vidim da li mogu pričati sa Kenom Barklijem. Proverim da li je to on.
Sećaš li se šta je doktor rekao o mom snu?
Da će san nestati što budem bolje razumevala njegovu poruku.
Čudno je, da čim sam videla dolazeću privlačnost,
koliko je to razočaralo dr Koldvela, toliko je meni pomoglo u spavanju.
Zaista? 4.00 je ujutro.
Tačno.
Spavala sam više od 4 sata.
San sa vozom sam imala tri puta.
Nije savršeno, ali se popravlja.
Osećam da se približavam.
Da li je to najbolje što umeš...?
Šta hoćeš da ti kažem? 4 sata je ujutro.
Ne znam, srećno.
Razmisli. Šta može krenuti loše?
Kucam na vrata. Otvori ih.
On je crn, ili vrlo mlad, ili stvarno star, ili uopšte nije tamo
jer se preselio u Kaliforniju da bude bliže njegovim 7 braće i sestara,
kojima je blizak ceo život.
Ja kažem "Izvinite, greška".
Ali barem radim nešto.
Barem jurim voz, a on ne juri mene.
Znaš šta?
Srećno.
Hvala.
Znaš da je 4.00 ujutro?
Trebalo bi da si u krevetu.
Dobro jutro.
Tražim Kena Baklija.
Nije ovde trenutno.
Vratiće se uskoro.
Ali nije ovde trenutno.
Ok, otići ću na kafu, i onda se vratiti.
Znam da si umorna.
Znam da nisi spavala.
Žao mi je što proganjam tvoje snove.
Nisam spavala skoro 20 godina.
20 godina sam stajala na vratima Nebesa ne osećajući ništa
ali vrelina pakla ispod mene,
me poziva kući.
Znam da sam loša osoba.
Znam da sam učinila loše stvari.
Moram završiti s ovim.
Treba mi tvoja pomoć.
G. tužioče, pomisliću da ste zaboravili na nas.
Zaboravnost mi nije odlika.
Izvolite, sedite.
Puno sam razmišljao o situaciji vašeg klijenta.
- Siguran sam. - I ovo bih predložio.
16 godina. U državnom zatvoru Arizone.
Pod uslovom da vaš klijent ostaje pri svom priznanju
i država ne plaća troškove suđenja.
Ali ja...
S poštovanjem Manuel, ovo nije dogovor.
- To je maksimalna kazna. - Ne.
Maksimalna kazna za ubistvo je smrt inekcijom.
Pre bi se reklo da je kazna život u zatvoru.
A to će se dogoditi ako mu bude suđeno kao odraslom,
što i nameravamo.
U najmanju ruku, izaći će kad bude imao 30.
Nije tako loše kako zvuči.
Kažu da je novih 20.
Ali, priznao je.
Jeste. Sa puno detalja.
Što je i jedini razlog za ovaj moj velikodušni predlog.
Hajde Čavo.
Razmisli.
Šta god dobiješ za ovo, da li je vredno ovoga što ćeš dobiti?
Ko je to bio?
- To je b ... - Ko je ko?
Tužioče Devalos, sva vaša pitanja usmerite ka meni.
- Sam sam to uradio. - Ne... govori!
To je vaša konačna ponuda?
To je moja jedina ponuda.
Po meni, ako svom klijentu želite dobro, prihvatićete ga.
Žao mi je sinko, ali vući reč ubica za sobom nije,
niti će ikad biti, prilika za karijeru u našem gradu.
Ako se predomisliš u vezi priznanja, tvoj advokat ima moj broj.
G. Bakli?
Mogu li vam pomoći?
Ne znam. Ovde sam u ime vaše majke,
ili žene koja vas je odhranila.
Siguran sam da grešite.
Moja majka, žena koja me je odhranila,
mrtva je odavno.
Od 1985. Znam. Ovde sam u ime i vašeg brata.
G-đo, ne znam ko ste i šta želite, ali ja nemam brata.
Da, imate, i pišete o njemu u svojim knjigama.
Ken?
Da li vam ime Kardvel nešto znači?
Znači li?
Ne.
Ne znam. Možda.
Recite mi ime ponovo.
To je priča o dva momka koji trče, koju mi je majka stalno pričala.
Mlađi je pao baš pred prugom, i ljubazna žena ga je našla...
G. Bakli, to je vaša priča.
Ne znam o čemu pričate.
Koni Bakli, žena koja vas je odhranila...
Moja majka.
Njen sin, onaj kojeg je rodila,
umro je od groznice kad je imao 7 meseci.
Njegova smrt je slomila.
Postala je očajna i ožalošćena, pa je muž napustio.
Otac mi je umro kad sam bio beba.
Jednog dana, dobila je poklon.
Poklon je bio mali dečak.
Ne nalik na dete iz vaše priče, ili filma koji su napravili po toj priči,
imao je samo 4 godine.
Odvela ga je kući...
samo na večeru, isprva.
Onda je odlučila da ste joj povereni na čuvanje.
Srećom, došli ste u njen život tokom leta
kada su drugo troje dece imali manje prijatnu sudbinu
da sretnu osobu koja je uvrnutija od Koni.
Vas dvoje ste živeli u Nevadi dve godine, onda ste se doselili ovde.
Rekla vam je da je vaša majka.
Svakog dana vam je govorila, svakog dana ste plakali.
Jednog dana ste prestali plakati.
Moj brat, za koga tvrdite da radite...
Voleo bi da vas sretne.
Sve što sam vam rekla se nalazi u službenim beleškama,
smrt Konijevog sina, sve priče od kada ste nestali.
Znam da je to teško svariti.
Kad budete spremni...
pozovite.
Još nešto...
Koni Blekli, žena koja vas je othranila?
Želi da znate da vas je iskreno volela.
Veoma joj je žao.
Alison?
Dušo, pola osam je.
Prespavala si.
Bože, prespavala sam noć.
Da li smo, možda, sanjali vozove?
- Nijednom. - Avione, buseve? Bilo koji oblik saobraćaja?
Kul. Treba mi pomoć. Mari je upiškila krevet.
Keni?
Možeš li mi oprostiti?
O čemu pričaš?
Zapeo sam.
Tako mi je žao.
Imaš li još neki dolar na zajam?
Ne.
Čekaj, koliko je sati?
21.35
Prokletstvo.
Obećao sam tipu da ću biti tamo gde me niko neće videti do 21.00.
Moramo ići.
Halo.
Izvini što te zovem kasno, ali se sve razjasnilo.
Uspori Alison. Počni ispočetka.
Ok. Izvini.
Izvini, imala sam san o tvom 14-njem ubici.
Videla sam gde je bio kad je izvršeno ubistvo opštinara.
Bio je u igraonici.
I ne samo to, tamo je sigurnosna kamera.
kladim se da ako se pregledaju trake sa kamere od tog dana
- i u određeno vreme... - Alison.
Poslali smo Čava u zatvor nižeg obezbeđenja pre dva dana, da sačeka suđenje.
Prve noći je izboden na smrt zbog četkice za zube.
Alison?
Da li si dobro?
Da.
Naravno. Pretpostavljam.
Ja ću se vratiti na spavanje.
A ti?
Ne znam.
Možda.
A možda i neću.