Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PENUMBRA
Traducerea şi adaptarea SUDTEAMROMÂNIA
Sincronizare BLUEMIND
Revizuire text ŞTEF IONESCO
- Bună, Thomas! - Bună, Brian!
- Cum a fost la şcoală astăzi? - Bine!
Bine!
Ţi-a venit timpul nenorocitule! Să mergem afară!
- Sunt aproape gata! - Haide, mami. Ai promis!
- Ştiu, nu sunt o mamă bună! - Eşti oribilă!
Oribilă?
- Eşti teribil de oribilă! - Teribilă?
Ei bine, voi fi oribilă. Teribil de oribilă dacă nu termin capitolul ăsta!
Deci am nevoie de cel puţin... 5 minute
3!
- 4! - Batem palma. Du-mă afară!
- Bună! - Bună!
Ce au spus?
Nu sunt interesaţi.
Ce ştiu ei... Mi-au respins prima nuvelă oricum!
Este vorba de sindromul regelui încăpăţânat!
Soţia lui Stephen King.
Este o bună scriitoare, dar... Nimeni nu ştie asta.
Tot ce ştiu ei este... Stephen King!
Te vor cunoaşte într-o bună zi!
Gândeşte-te la tot ajutorul care mi l-ai oferit mie.
Asta este editare, dragă. Nu este acelaşi lucru.
Vezi, nu e suficient de misterios şi tot restul.
Nu este suficient suspans pentru un thriller!
Ştii... Nu ar fi cel mai groaznic lucru!
Să adaugi câteva suspansuri şi să o retrimiţi.
Ce? Să mai pun niţel sânge?
Psihopaţi care să sară din şifonier cu un topor?
Nu, nu e vorba de a respecta tradiţia. Eu am aruncat puţin stil cu...
Cu imaginaţie.
- Dragă, te dai bătut? - Mda, bine spus!
Eşti cel mai bun editor din Londra. Este asta atât de rău?
Max Perkins l-a salvat pe Hemingway.
Da, dar nimeni nu şi-l aminteşte pe Max Perkins.
Este genul "cine-i ăsta".
Ei bine, eu nu aş fi făcut nimic din ce am făcut, fără tine.
Ei bine, cred că realizezi, draga mea, că...
Că ar fi trebuit să-ţi spun eu asta.
Ei, când poţi citi ceva?
3 minute... Atât mi-a oferit Thomas.
Bine, atunci 3 minute să fie!
Thomas a fost aici.
Record... Un târg de 4 milioane pentru un nuvelist de suspans, Rachel Carlson.
Un nou scriitor, Rachel Carlson...
Scriitor, câştigă cu o nuvelă de debut!
Scriitor american se mută la Londra!
Pusă în top, Rachel Carlson atinge din nou un best-seller după 4 luni!
Brian? Cina este gata!
Da, vin!
Thomas?
Thomas!
Thomas?
Thomas! Nu!
Oh, iubitule! Brian!
Haide, respiră!
Brian!
Am căutat pe fiecare website.
Asta este tot ceea ce-ţi doreai.
E îndepărtată, liniştită, nimeni primprejur pe kilometri întregi.
Ingonish Cove.
Vei găsi mult timp de scris. Uite, are chiar şi bărci de traversare.
Ştii ce ar mai fi minunat?
Nu ştiu. Indiferent ce, numai să termin cartea asta.
- Arată grozav. - Brian nu prea a fost de mare ajutor!
- Ar fi trebuit să fie lângă tine! - Da, ei bine...
A încercat.
Orice am fi avut, le-am pierdut acum mult timp.
Da, ştiu.
Dar vei fi bine acolo, numai de una singură. Nu au trecut decât 8 luni.
Da, sunt bine.
- Doreşti nişte ceai? - Da!
Dacă chiar trebuie să pleci, ia astea cu tine.
Ştii, doream să încerc o perioadă fără astea, Robert.
Doar în caz că...
Rachel.
- Să-l caut pe Ballet? - Nu am chef de avocaţi de divorţ acum!
Să ne ocupăm de toate acestea atunci când mă întorc.
Deci, cum a mers? Tot acest timp.
Nu mi-a vorbit despre Thomas!
Nu se va deschide în faţa mea deloc.
Trebuie să-ţi reaminteşti că nu este la fel pentru tine.
De ce? Nu este copilul meu?
Pentru că ea se întreabă dacă nu cumva a lăsat poarta deschisă.
- Bună! - Rachel, ce mai faci?
Ar trebui să vezi unde sunt acum!
Eşti deja acolo?
E frumos! Şi nu-i nicio casă în apropiere pe kilometri întregi.
- Există şi un far acolo? - Da!
Îl vei include în carte, nu-i aşa? Ai putea să faci cercetări!
Este perfect Este exact ce aveam nevoie.
Dacă nu pot scrie aici, nu pot scrie nicăieri.
Cel puţin să nu începi să scrii porcării pentru un ziar de nimic, cum fac eu.
Nu este chiar atât de rău.
Plăteşte facturile, aproape...
- Da, ceea ce este bine... pentru tine. - Ce nu am nevoie să-mi aminteşti.
Hei, ţine minte, dacă ai nevoie să vin este nevoie doar să-mi spui!
Mulţumesc, sunt... Voi fi bine.
Chiar cre... Chiar cred că voi fi bine.
Scuzaţi-mă, scuzaţi-mă. Sunt pe drumul cel bun către oraş?
Îmi cer scuze?
Dacă mă...
Dacă mă îndrept în direcţia bună către oraş?
- Da, urmează direcţia asta. - OK!
Nu eram sigură.
- Eşti în trecere? - Nu, de fapt m-am mutat de curând.
Pe Foster Road, numărul 1.
Foster Road, numărul 1? Eşti sigură?
Cred. Este singura casă de pe drum.
Da, aşa este.
Eu sunt Finlay Murray. Toate părţile acestea sunt liniştite.
- Iar eu sunt Mary. - Bună, Rachel Carlson!
- Deci, eşti de una singură? - Da.
Dacă vrei, te duc eu. E puţin cam mult de mers pe jos.
- Mulţumesc, dar pentru asta am venit. - Eşti sigură?
Absolut.
- Către plajă? - Da.
Prea bine. Mulţumesc.
Fiul dumneavoastră vă aşteaptă.
La leagăne. Vă aştepta.
Aşa mi-a spus.
Fiul meu?
Îmi pare rău, trebuie să fii fost băieţelul altcuiva.
Aşteaptă... Îţi pot vorbi?
Am făcut o greşeală. Asta e tot.
Este o zi frumoasă, nu-i aşa?
Mamă.
Du-mă afară. Vino cu noi.
Mi-ai promis. Dar nu ai mai venit.
- Impresionant, nu crezi? - Cam...
Nu am realizat că mai e cineva aici.
Continuă. Farul e pe patul de moarte.
Sunt Angus McCulloch. Paznicul farului.
Rachel. Îmi cer scuze am presupus că toate farurile sunt automate acum.
Oricum majoritatea. În câţiva ani şi eu voi fi istorie.
Deci, ce vă aduce pe aici?
Fac cercetări în faruri pentru o carte.
Să sperăm că nu ai venit tocmai din America doar pentru far.
Nu chiar. Locuiesc în Londra... de fapt!
Sunt aici doar să scriu câte ceva.
Ah, locuieşti în golf!
Era şi timpul ca cineva să se mute acolo!
Este goală de ani întregi.
Ei bine, cu siguranţă ai venit în locul potrivit să scrii o carte.
Ai întâlnit caii până acum?
Asta ar fi o poveste pentru tine.
Un galion spaniol a eşuat, chiar acolo.
În 1754.
Întregul echipaj a murit.
Dar câţiva cai au reuşit să înoate până aici şi s-au salvat.
Şi sunt aici de atunci...
N-au părăsit niciodată insula?
Pot crede că au mai plecat...
Ascultă. Voi pregăti cina. Eşti binevenită să rămâi.
Să mănânci ceva. Îţi pot spune ce vrei despre faruri.
Mulţumesc, eu... trebuie să mă întorc. Trebuie încă să despachetez.
Ei bine atunci, poate săptămâna viitoare. La aceeaşi oră?
Voi face nişte ouă, iar dacă nu apari le voi mânca împreună cu caii.
Ar trebui să fim prieteni.
Suntem vecini acum.
Ar trebui...
Nu uita să te uiţi în urma ta.
Pentru dragostea mea, în onoarea a ceea ce am decis ieri.
Pentru totdeauna, K.
Pagina 147, linia 7.
Astăzi am început să înţeleg ce trebuie să fie dragostea.
Dacă există...
Când facem partea din ea,
simţim lipsa celeilalte jumătăţi din noi înşine.
Suntem incompleţi ca o carte în două volume cu primul volum pierdut.
Asta îmi imaginez că trebuie să însemne dragostea...
Necomplectare...
şi absenţă...
Thomas?
Mamă?
- Este în regulă, mamă! - Nu pleca!
- Nu am să plec!
Haide, fii cu mine...
Bună!
Uite cine a apărut până la urmă. Bună sincronizare. Tocmai ardeam peştii.
Îmi pare bine să te văd.
- Cum îţi merge documentarea? - Este bine.
Ar putea fi mai bine. De asta sunt aici. Speram la un tur.
Bine.
- Ce zici de un prânz înainte de tur? - Mai există şi altceva în meniu?
De ce toată lumea aici îşi vopsesc bărcile în aceeaşi culoare precum casele lor?
Ei bine, de fapt asta este tradiţia aici.
Soţia trebuie să o recunoască în apă, aşa soţii vor fi bine.
Este foarte romantic.
Şi de asemenea primim reducere la vopsea.
Ce este de asemenea foarte romantic.
Foarte romantic.
Te simţi vreodată singur aici?
Tu te simţi vreodată singură, stând lângă maşina de scris?
Câteodată.
Îmi place să fiu singur.
Chiar îţi place?
Sau este ceva cu care crezi că te-ai obişnuit.
Sau poate îmi place aici, pentru că aici am un sens.
Iubesc acest ţinut.
Cu cine vorbeşti?
Cu cine vorbeşti tu?
Nu asta iubeşti la scris? Solitudinea?
Scriu pentru că...
Ei bine... Nu funcţionez foarte bine ca persoană umană, iar despre asta scriu.
Ce scrii acum?
Nu scriu.
Nu-mi spune că şi pictezi.
Nu...
Keats, soţia mea...
Ea... Nu ne-am văzut de foarte mult timp.
La început i-a plăcut aici...
Dar în cele din urmă, izolarea a fost prea mult pentru ea.
Singurătatea te poate înnebuni puţin. Cred...
Haide.
Keats nu a înţeles niciodată de ce nu aş pleca de aici.
Dar tatăl meu a trăit aici.
Şi tatăl tatălui meu.
Străbunicul meu, a construit balconul.
Din bucăţi de lemn ce erau aduse de valuri de la vase naufragiate.
Ăsta e el.
Nu aş putea să plec niciodată de aici.
Vei vedea de ce.
Haide.
Apropo...
Ţi-am adus ceva ca... Ca o mulţumire pentru tur.
Este una din cărţile mele.
- Am cerut să mi se trimită. - Visători treji.
De Rachel Carlson.
Sunt impresionat.
- Este comedie sau tragedie? - Ei bine, este mister!
Dar, te rog... Fii blând. E prima nuvelă ce am publicat-o.
Voi mai afla câte ceva despre tine.
Poate.
Dacă ai nevoie de ajutor, aprinde o flacără.
- Voi arunca un ochi spre tine. - Mulţumesc. M-am simţit bine astăzi.
Şi eu.
Deci, te-ai culcat cu el deja?
Nu, e bine doar să ai pe cineva cu care să poţi vorbi.
Adică cu alte cuvinte, nu te-ai culcat cu el.
Ştii, începe să sune ca un interviu la un ziar de scandal, draga mea prietenă.
Mă cunoşti doar. Tot timpul muncesc. Întotdeauna caut unghiul potrivit.
Şi ştii că mă bazez pe tine pentru o reuşită.
- E cumva marea ce-o aud? - Da, este la mai puţin de 3 metri.
- Auzi cum se sparg valurile? - Norocoasa de tine.
Cel mai vândut scriitor, valuri la picioare, romantism pe o insulă pustie...
Dură viaţă...
Rachel, îmi pare rău... Nu aşa am vrut să sune.
Sharon, uită... Este în regulă.
Nu aş fi reuşit până aici fără tine.
Vorbesc serios. Te voi suna mâine, bine?
Bine.
Nu te uita.
Repede, repede.
Gata?
- Zâmbeşte! - Bine!
Fără feţe ciudate de data asta. Haide. Repede, priveşte.
Stai aşa. Vine acum!
- Zâmbeşte! - Da!
Rachel!
Eşti bine?
Rachel?
Ceva e în neregulă!
Ce s-a întâmplat?
Cred că trebuie să mă întorc.
De ce?
Îmi pare rău!
- Bună ziua, Rachel! - Bună ziua!
Ne vedem aici, duminică?
Nu cred. Între mine şi oamenii tăi nu sunt relaţii atât de bune.
Nu-ţi face griji din cauza asta.
Sunt toate motivele să vii.
Crucea-ţi este stricată.
E doar o sarcină de weekend.
E vorba de poartă, nu-i aşa?
- Ce? - Motivul pentru care eşti atât de tristă.
Ai lăsat poarta deschisă.
Nu ai reuşit să treci peste asta de când a murit, nu-i aşa?
Bine, gata?
Bine, să-i dăm drumul.
Zâmbeşte.
Fiul tău e alături de tine...
Te priveşte...
Te-a căutat mult timp...
Încearcă să te ţină de mână.
E nebună. Chestii parafizice...
Ascultă, nu te îngrijora. Ar zice orice să facă pe cineva să vorbească cu ea.
Ai grijă la degete.
Germain, pune astea la coşul de gunoi.
Da, da o aud. Dar nu răspund.
E cineva aici? Nu ar fi trebuit să mă duc să o văd.
Nu vreau să mai vorbesc despre asta. Nu mai ascult...
Poţi continua să vorbeşti dar eu nu mai ascult.
Nu fac asta din dragoste pentru Dumnezeu sau bani.
Nu o pot salva.
Nu pot salva pe nimeni...
Lucrurile vor merge din ce în ce mai prost...
Thomas a fost aici.
Rachel!
Vino înăuntru!
Crezi că e posibil?
Crezi că aş putea primi mesaje din partea lui?
Nu ştiu...
Poate...
Poate că morţii ne duc lipsa chiar mai mult decât ne lipsesc nouă.
Se jucase de atâtea ori...
Dacă aş fi ieşit să mă joc cu el...
Aşa cum spusesem, toate acestea nu s-ar fi întâmplat.
Şi continui să mă gândesc la...
Zbuciumul lui în apă... Iar eu nu eram acolo.
Sunt mamă. Trebuia să fiu acolo, să-l pot proteja, iar eu nu am fost.
Am venit aici, crezând că voi putea scrie şi că totul va fi bine...
Dar... Ştii ce? Nu e bine!
- Nu e bine. Eu nu sunt bine. - Rachel?
- Ce e asta? - E un vechi balet celtic.
Bărci în furtună...
Iubite în furtună...
Frumos...
Am terminat de citit cartea ta.
Ai învăţat câte ceva despre mine?
Poate...
Da...
Am făcut ceva pentru tine.
Pentru a te inspira.
Voi lăsa o cheie afară pentru tine.
Încât să poţi veni atunci când doreşti.
În caz că sunt la pescuit sau altundeva.
Uite!
Mămica unei perle.
Îmi plac...
- Ştii vechea legendă celtică despre ele? - Despre ele?
- Da! - Nu!
Vino.
În primul rând, trebuie să o îngropăm împreună.
- Împreună... - Bine!
Apoi, dacă unul din noi va reveni şi o va dezgropa,
- Atunci... - Atunci suntem destinaţi unul altuia?
Ei bine, nu ştiu. Pentru că tocmai am inventat legenda asta.
- Foarte celtic din partea ta. - Ştii, mă gândeam exact la acelaşi lucru.
O ştii pe Mary, soţia lui Murray?
Organizează o aniversare în sat, mâine.
Ştii, mă gândeam... Că poate ai vrea să mergi.
Mi-ar face plăcere să merg.
- Atunci, să zicem pe la ora 14:00? - 14:00!
Hei, Rachel!
Ne vedem mâine.
La 14:00, bine?
Ea se lăsă în jos, în lumina crepusculară a cabanei, fără să poată dormi.
Dimineaţă îi spuse că avusese...
Încă existau anumite limite în lucrurile ce i le putea spune atunci.
Dar mai toată noaptea îi observa genele şi buzele sale... şi chipul lui...
şi-n nemişcarea aceea simţi pacea...
- Bună, Rachel. Ce mai faci? - Bună!
- Eşti bine? - Sunt!
Rachel, ai reuşit. Grozav.
Mulţumesc. Mulţumesc. La mulţi ani!
Ce drăguţ din partea ta. Mulţumesc foarte mult.
- Vrei ceva de băut? - O bere.
Vine acum!
Haide, Rachel! De ce nu dansezi?
Scuzaţi-mă.
Îmi cer scuze de întrerupere. Ar fi trebuit să întâlnesc un prieten aici.
Angus McCulloch.
Credeam că poate l-aţi văzut.
- Despre cine vorbeşti? - Trebuia să fie aici de mai bine de o oră.
- Paznicul farului. - Da, ştiu cine este.
Cum arată acest Angus?
- Păr închis, ochi frumoşi, albaştri... - Da, pare că Angus...
Dar nu l-am mai văzut de 7 ani. Şi nici tu... Pentru că e mort.
- Nu. Trebuie să fie o greşeală. - E mort... Atât el cât şi soţia.
Eu însumi am ales rochia în care am îngropat-o.
Nu... Tu... glumeşti, nu?
Părinte, tu ai mai fost pe la far, nu-i aşa?
Nu, nu. Timp de ani întregi. Nimeni nu se mai duce pe acolo.
- Dar, îl cunoşti pe Angus McCulloch. - Îl ştiam într-adevăr, dar...
Dar e mort de 6... 7 ani...
- E cumva o glumă? - Rachel, asta nu e deloc amuzant.
Oamenii de pe aici nu glumesc cu aşa ceva.
Ce înseamnă asta?
De ce... De ce faceţi asta?
De... De ce faceţi asta?
Angus?
Cred că singurătatea te poate înnebuni puţin...
Kate nu a putut niciodată să înţeleagă de ce nu aş putea să plec de aici.
Tatăl meu a locuit aici şi tatăl lui de asemenea.
Nu aş putea pleca niciodată de aici.
Poate că morţii ne duc lipsa chiar mai mult decât ne lipsesc nouă.
Rachel.
Ce faci aici? O să porneşti numai necazuri.
- Am venit să-l caut pe Angus. - Angus McCulloch e mort şi asta-i tot.
L-am văzut sărind de pe stânca aceea.
- Am fost cu el chiar aici azi-noapte. - Nu ai fi putut fi.
Acum 7 ani, am venit să-l vizitez pe Angus.
Aşa cum făcusem de zeci de ori înainte.
Era o casetă mergând... "Celtici în furtună", cântecul preferat al lui Angus.
Am găsit-o pe Kate înăuntru.
Angus venise acasă mai devreme din sat.
A prins-o în pat cu un pescar de aici.
Gordon McLeod.
Asta se întâmpla de luni întregi. Angus era singurul care nu ştia nimic.
Am zărit câteva clipiri din el prin fereastră.
L-am urmat afară pe balcon, dar ajunsesem prea târziu.
Mi-a părut rău de el. Tuturor ne-a părut rău.
O venerase pe Kate.
Când a prins-o cu Gordon...
Cred că ceva s-a prăbuşit în el.
Am aflat asta de la Kate.
A trăit suficient de mult să-mi spună că nu Angus a omorât-o.
A intervenit între ei pe când se luptau.
Chiar înainte să moară ea...
Se ruga ca Angus să o ierte...
Nu ştia ce se întâmplase, iar eu nu am spus nimic.
Era deja suficientă moarte atât în braţele ei cât şi ale lui.
Nu poate fi acelaşi om.
Pot dovedi că a fost aici.
Nu trebuie decât să developez acest film. E o poză cu noi împreună şi...
Dar am...
Trebuie să fi rătăcit filmul...
Nu ai fi putut să întâlneşti pe nimeni acolo.
- A făcut şi o sculptură pentru mine... - Rachel!
Rachel. Nimeni nu mai se duce acolo.
Farul a mai funcţionat doar o lună după asta. Deci nu mai era nevoie de nimeni.
Şi nimeni nu a mai locuit de atunci în casa asta.
Cum adică în casa asta?
Casa asta aparţinea lui Gordon McLeod!
El şi Kate îşi semnalau prin lumini când Angus era plecat.
La el te referi?
Pur şi simplu e fără de înţeles.
Am fost practic cu el în fiecare zi în ultima lună.
Am mâncat împreună, ne-am plimbat pe plajă. Am fost la cai...
Nu poţi să-mi spui că am fost acolo vorbind de una singură în tot acest timp.
Dar dacă ai flirtat cu Angus McCulloch...
ar fi mai bine să mergem la cimitir.
Nu ai crezut, nu-i aşa?
Nu ştiu ce să mai cred în continuare.
- Încă nu ai reparat crucea. - Nu! Nu am reparat-o!
E sarcina din weekend-ul acesta.
Scuzaţi-mă.
Aveţi nişte ziare care lipsesc de pe microfilm.
E o minune că avem şi acele numere. Ce căutaţi anume?
Orice, în jurul datei de 12-13 februarie 1998.
Crima McCulloch?
Le-au luat probabil copii.
Crime misterioase. Copii se dau în vânt după ele.
Dar acces la Internet?
Computerul e la reparat.
Îmi pare rău.
Uite.
Am nevoie de orice ce conţine o poză de a lui Angus McCulloch.
Încearcă la o bibliotecă publică.
Aceasta este biblioteca publică. Avem închis în acest moment. Vom deschide...
- Nu era acolo? - Nu!
Dar nu înţeleg... Toate lucrurile lui... Barca... Ceva trebuia să fie acolo.
Nu, nu. Nimic nu era acolo ca şi cum nu ar fi existat niciodată.
- Trebuie să existe o explicaţie! - Da, înnebunesc. Asta este explicaţia!
- Poate nu ar fi trebuit să vin! - Ai vorbit cu Robert?
Nu!
Poate avea dreptate şi nu ar fi trebuit să renunţ la medicamente.
Rachel, vino acasă. Pleacă de acolo şi vino înapoi.
Ştii, poate chiar mi l-am imaginat pe Angus. Părea atât de perfect.
Şi nimic nu e aşa perfect, nu-i aşa?
Ascultă. Vin eu la tine. Mă urc în primul avion şi voi fi acolo în câteva ore.
Tu doar stai nemişcată. Stai acolo, OK?
OK!
Te voi vedea curând!
Rachel!
Ce faci aici?
Nu poţi fi aici.
Rachel.
Vino jos şi ne vedem înăuntru!
- Sharon, e aici... Angus! - Ce?
Era pe balcon. L-am văzut, apoi te-am văzut pe tine şi a dispărut.
Nu l-ai văzut. Nu ai văzut nimic. Mintea ta îţi joacă feste.
- Nu, nu nu! - Haide! Să mergem acasă!
- Sharon, este chiar acolo, în uşă! - Nu e nimeni acolo!
- Întoarce-te! - Nu mă voi întoarce!
Nu voi intra în fantezia asta! Nu este nimeni acolo!
Ascultă-mă.
Vreau să faci ceva pentru mine. Închide ochii. Hai. Închide ochi.
Şi când îi vei deschide din nou va dispare.
Trebuie să faci asta.
Fă-l să plece acum, şi să nu se mai întoarcă niciodată.
Închide ochii!
Închide ochii...
Şi acum, a dispărut.
Vine către noi.
E chiar în spatele tău.
Vezi?
Nimic...
Putem merge acum?
11. Avem 11!
Dar 1 şi 16... Un dulce 16. Nu-i vom mai vedea pe ăştia, nu?
Următorul număr este... 88. Două grăsane!
Bingo, bingo!
Unde este Finley?
E aici, înăuntru?
- Vino cu mine! - Ce?
- Tu vii cu mine, chiar acum! - Despre ce vorbeşti?
Vino cu mine!
Staţi! Ce faceţi?
A înjunghiat-o chiar aici.
Dacă ar fi aşa, ar fi peste tot numai sânge!
Era chiar aici.
Ei bine, acum nu mai e aici.
Haide, să mergem!
A fost aici!
Trebuie să facem ceva. Să aducem poliţia aici.
Nu mai aduc pe nimeni altcineva aici!
Cineva trebuie să fi mutat cadavrul.
Rachel! Rachel!
Vreau să mă asculţi.
Angus McCulloch e mort.
Şi pun pariu că prietena e acasă acum, citind ziarul şi mănâncă pâine prăjită.
Bună. Sunt Sharon. Lăsaţi mesajul după sunet.
Nu e acolo.
Da, dar asta nu înseamnă că a venit aici.
Oriunde ar fi sunt sigur că este absolut bine.
Nu cred că ar trebui să fii singură!
Tu ce crezi? Că inventez toate lucrurile astea?
Nimeni nu vine să te ia!
Ascultă, dacă asta ar fi fost într-una din cărţile tale...
Pe cine ai crede?
Că eroina s-a îndrăgostit de o fantomă, ce mai apoi i-a omorât cea mai bună prietenă...
Sau...
Sau şi-a imaginat toate acestea?
Şi are nevoie de ajutor.
Nu sunt nebună...
Ei bine...
Oferta rămâne valabilă.
Sunt acolo la un eventual telefon.
Bună. Sunt Sharon. Lasă un mesaj după sunet.
Bună. Eu sunt. Nu ştiu unde eşti.
Nu ştiu dacă ai venit aici şi ce se întâmplă.
Dacă ai putea să mă suni când primeşti mesajul ăsta.
OK?
Bună. Sunt Sharon. Lasă un mesaj după...
Bună. Sunt Sharon. Lasă un mesaj du...
- Doctor Freedman. Am o rezervare. - Pe aici, domnule!
- Alo? - Robert, sunt eu!
Rachel, ascultă. Sunt într-un restaurant. Pot să te sun înapoi?
Nu, nu, nu. Ascultă... Nu ştiu cum să explic...
Cred că Sharon a venit încoace şi probabil e rănită!
Ce?
- Despre ce vorbeşti? - Am nevoie să-mi faci un favor, bine?
Rachel, încetineşte! Ce se întâmplă?
Nu ştiu ce se întâmplă. Tocmai asta e.
Ai putea, te rog, să te duci la Sharon? Nu răspunde nici la telefon nici pe mobil.
- Pentru ce? - Am nevoie doar să te duci până acolo!
- Apoi să mă suni, bine? - De ce nu ar fi acolo?
Am nevoie doar să te duci până acolo, apoi să mă suni înapoi.
- Ascultă-mă, Rachel. Sunt cu nişte prieteni! - Nu, te rog. Poţi face asta pentru mine?
- Bine? - Bine, mă voi duce până acolo apoi te sun!
- Bine, voi aştepta! - Bine!
Bine, îmi pare rău de asta! Mulţumesc foarte mult!
Am nevoie să-ţi vorbesc.
Vino înăuntru!
Tu crezi că dragostea e doar pentru cei vii?
Eşti aici să auzi morţii care se lamentează veşnic!
Niciodată nu mi-am văzut copii. Mi-am ignorat părinţii.
Nu am spus nimănui niciodată că-l iubesc!
E doar un fel de joc, nu-i aşa?
Adică nu ai inventa aceste lucruri.
Fiul meu s-a înecat.
Vreau doar să ştiu că... nu este ceva... ce ai lua în glumă.
Te urmăreşte pretutindeni!
Încearcă să te avertizeze!
Despre ce?
Angus? Ce spui? Spui că nu e mort?
E mort, iar fantoma lui bântuie insula.
Sinucigaşii sunt întotdeauna prinşi între lumea noastră şi cea următoare.
Când voi trece şi eu, voi merge cu totul în conştiinţa mea.
Nu te mai duce înapoi pe insulă!
Părăseşte Ingonish Cove în seara aceasta. Viaţa ţi-e în pericol.
Pentru asta a venit Thomas înapoi, să-ţi spună.
Trebuie să mă întorc să iau lucrurile lui Thomas!
Bine, fă-o. Dar repede!
- Ai vrea să-i întâlneşti pe ai mei! - Da, o secundă!
- Alo! - Ai fost la Sharon?
Am sunat-o. Nu răspunde! Despre ce este vorba?
- Mă scuzaţi o clipă? - Da, desigur!
- Eşti treaz? - Robert! Ce surpriză!
Îmi cer scuze că te deranjez atât de târziu. Ai o secundă?
Da! Eram doar în mijlocul editării de noapte.
- Ce se întâmplă? - Ceva ciudat se întâmplă cu Rachel!
M-a sunat de două ori. O ţine într-una că Sharon ar fi rănită.
Nu are niciun sens.
Ştiam că nu ar fi trebuit să se ducă de una singură.
Nu crezi că ar face ceva prostesc, nu-i aşa?
În felul în care era, nimic nu m-ar surprinde.
Iisuse!
Eram îngrijorat de asta. Ascultă... O voi suna acum.
Cred că ar trebui. Şi caut-o şi pe Sharon, de asemenea.
Da, desigur! Desigur!
- Mulţumesc pentru telefon! - OK. Spune-mi cum a mers!
- Sper că totul e în regulă! - Da. O voi face!
Înapoi dintre cei morţi.
Arăţi foarte bine pentru un cadavru!
- Unde e restul? - Îi primeşti, când noi îi primim!
Preţul meu tocmai s-a dublat.
4 milioane este puţin diferit de ce mi-ai spus!
Ştii, un lucru ciudat în legătură cu tine şi Brian?
Întotdeauna vorbeşti despre el!
Toate modurile în care v-aţi întâlnit bucurându-vă de bani.
Dar Brian...
Nu a vorbit niciodată de bani, cum nu vorbeşte niciodată despre tine.
Întotdeauna vorbeşte despre ea.
Despre cărţile ei.
Despre succesul ei!
Imaginaţia ei...
Invidia îndreptată spre ea, nu-i aşa? Ce v-a adus pe amândoi împreună!
Amândoi doriţi să fiţi în pielea ei!
Fantoma are o inimă, nu?
De asta erai pe balcon? Trebuia să fii jos.
În seara asta nu am fost pe balcon. Am fost jos la scări tot timpul.
Şi în afară de asta, tu eşti cea care a improvizat.
Care a fost treaba cu toate mesajele din partea copilului ei mort?
Nu am făcut niciodată asta!
Cu toate astea însă, e o idee bună, dar noi nu am făcut-o.
- Cum ai pus mâna pe bani? - Am crezut că eşti tipul ce nu întreabă.
Eu fac treaba, ei mă plătesc. Mă duc acasă.
Ai făcut treaba, deci mergi acasă.
Doar nu te-ai îndrăgostit de ea, Patrick?
În timp ce te prefăceai să te îndrăgosteşti de ea.
Viaţa ta toată posibil să se fi prăbuşit.
Îţi aminteşti...
Pe când făceam...
Când ne-am întâlnit prima dată.
Da...
Te-am păcălit, prietene...
Eram interesat doar de bani...
Îţi voi spune din nou...
Sharon?
A fost o plăcere... să te omor...
O fantomă ucigaşă bântuie insula?
Toată lumea la bord!
Domnule?
Nu plânge după mine. Am să fiu cu Angus. Iartă-mă. R.
Îmi plac astea!
Ştii vechea legendă celtică despre ele?
Prima dată, trebuie să le îngropăm împreună.
Împreună...
Apoi, dacă unul dintre noi se va reîntoarce,
Şi o va dezgropa...
Atunci suntem meniţi unul celuilalt?
De fapt, nu ştiu, pentru că am inventat totul.
Rachel!
Deci, nu a fost nimic până la urmă pe insula aceea?
Nu, săraca fată trebuie să fi fost nebună.
Avea musafiri în pod.
Îmi place partea asta. E superb.
Aici e unde păpuşa asta prinde viaţă.
E puţin cam târziu.
Rachel e în primejdie. Ar putea fi deja prea târziu.
E foarte târziu în seara asta. Vino mâine dimineaţă.
Finley?
Ultima oară când a încercat să ne avertizeze, am ignorat-o cu toţii.
Am avut trei funeralii în duminica aceea.
- Brian, aşteaptă! - Ascultă... Relaxează-te!
Totul decurge perfect.
Toată lumea crede că e nebună.
Tot satul, chiar şi psihiatrul ei.
E îndrăgostită de o fantomă, vede crime ce nu se întâmplă...
Nimeni...
Nimeni nu va clipi atunci când se va sinucide.
Iar soţul îndoliat va moştenii 4 milioane de dolari.
Iar tu ai crezut că nu am imaginaţie.
Doar în caz că îşi pierde curajul.
Doar în caz că vrea să se salveze în ultimul moment.
Şi-a aruncat cheile.
- Aruncă ancora peste bord! - Aşteaptă!
Ce?
E cineva acolo!
- L-ai văzut pe Patrick urcându-se în tren? - Nu!
El trebuie să fie...
- Ce face? - Nu ştiu!
Am mers prea departe pentru a ne opri acum!
Brian? S-a trezit!
Nu te uita!
S-a terminat! Trebuie să vedem ce facem cu Patrick!
Nu uita. Uită-te în spatele tău.
- Nu e aici. - Locul ăsta îmi dă fiori.
Dacă Patrick spunea adevărul şi dacă nu era la balcon?
Ştii ce se spune... Că fantoma lui Angus e pe insulă.
Da, marinari beţivi... Foarte de încredere...
Nu e aici. Să mergem.
Dă-i drumul şi leagă-te.
Asta e una din poveştile tale, Rachel.
Fără un final fericit, însă.
Patrick?
Nu!
Nu-i niciun Patrick!
Complot criminal eşuat. Complicii se dezvăluie unul pe celălalt.
Rachel Carlson nu e implicată. Insula e declarată interzisă.
E mult mai bine aşa, ştii?
Îţi mulţumesc!
Vom menţine insula pustie.
Astfel încât Angus să se poată odihni în pace.
Eşti pregătită?
Ştii ce şi-ar fi dorit Thomas?
Să laşi în urmă moartea lui. Aminteşte-ţi viaţa lui!
SFÂRŞIT
Traducerea şi adaptarea SUDTEAMROMÂNIA
Sincronizare BLUEMIND
Revizuire text ŞTEF IONESCO