En mänsklig hjärna innehåller cirka 100 miljarder neuroner.
Enbart dessa neuroner låter oss hålla kvar
cirka så mycket information som sitter på ett USB-minne.
Som tur är kan dessa neuroner kontakta och kombinera
och skapa ett nät som exponentiellt ökar hjärnans lagringskapacitet.
Så fridfullt det är här.
Ja. Jättefint.
- Enligt kartan vattenfallet är om kröken. - Okej.
Den processen skapar faktiskt så mycket utrymme
att vi kan lagra lika mycket som tre miljoner timmar av videoinnehåll.
Inga vattenfall.
Har jag läst kartan fel? Det där är väl ett vattenfall?
Kartan säger också att den här stigen är medelsvår.
Förlåt, det skulle ju bli en kul, ledig dag.
Men jag har kul. Leriga stövlar och frisk luft.
Det är fantastiskt ute, va? Kom igen.
Varför kan vi då inte komma ihåg allt vi lämnar åt minnet?
"Efter snittet i ileum
kommer patienten troligen att behöva, vilken vitamin?"
B12.
Rond om fem minuter. Kaffet tar längre tid.
Igår röt hon åt mig för att jag gick på toa.
Alla är på tårna för slutproven imorgon.
Eller för att hon inte får ligga.
Det får inte jag heller.
Det blir 4,85, tack.
Teddy skickar pengar, har du fått dem?
Ja.
Jag lovar att min plånbok är här nånstans.
Jag kan ta det, vill du ha frukost?
Jag har en osund relation till mandelgifflar.
Det behöver du inte.
Jo, det vill jag.
- Här. Behåll växeln. - Tack.
Vadå?
Hon bjöd mig på kaffe.
- Hon kanske ville vara trevlig. - Eller pinsam.
Det här har jag inte tid med.
Dr Wagner till Radiologen.
Jag har sms:at. Jag tjänstgör med dig idag.
- Vi kan nog nedgradera mr Quint från... - Bara...
Jag övar på mitt tal till Altman i skallen.
Jag slutar allmän kirurgi så fort hon kommer.
- Altman är ledig idag. - Nej! Varför då?
Jag har repeterat hela natten.
Kanalisera den energin till att hitta ett utslussningsrum åt mr Quinn.
Mrs Valenti ser fortfarande utspänd ut, hon kanske borde röntgas.
Fick du nattens noteringar från sköterskan?
Har du glömt hur det här funkar? Jag säger åt dig vad du ska göra.
- Gå nu och gör allt det där. - Och vad ska du göra?
Jag tänker ruva på all tid det tog för min AT att göra det jag bad om!
Skit rullar neråt, Schmitt.
Och så undrar de var jag får mitt röstläge ifrån.
Ur vägen!
Jag undersökte ändtarmar till 11 igår kväll.
En varning hade funkat innan du dumpade Helm.
Jag har inte dumpat nån, jag vill bara ha utrymme.
Gå fortare.
- Hon är arg som ett bi. - Jag har klarat av mitt protokoll.
Ursäkta att jag är sen. Jag pluggade...
Ge hit den, Griffith.
Du ska lämna den till mig eller Schmitt.
Varför börja följa regler just nu?
Grattis.
I knappt två månader,
har ni satt mängder av infarter,
bröströr och utfört andra kritiska åtgärder.
Jag vet att det inte är så ni ville ha det
men ni gick tillbaka till grunderna, jobbade ihop. Nu är ni redo att gå vidare.
- Är vi tillåtna i op-salarna då? - Med omedelbar verkan.
Får jag skrubba in på Dorians...
Jag har varit med honom ända sen dag ett.
Har jag gett dig intrycket att vi har demokrati här?
Helm.
Griffith och Adams går med Bailey.
Millin med Shepherd.
Yasuda, Ndugu. Kwan, Lincoln.
Plugga när ni hinner. Får ni inte högre än 30 procent
på proven i morgon, söker Joe's folk.
Jag älskar det jobbet, så tji fick hon.
Håll koll på era anteckningar och ha inte ihjäl nån i op-salen.
Okej.
Stick.
Hur har vi det idag?
Kollapsad lunga men jag är himla snygg i håret...
Det tar jag. Yasuda.
Emmy Chen, 16, född med cystisk fibros.
Intagen för kollapsad lunga.
Står på acetylcystein och extra syre.
Det har varit värre.
I morgon får hon en videostödd toraxoperation
för lung- och bröstvägg.
- Det går jag aldrig med på. - Vi har ju pratat om det.
- Du och dina föräldrar godkände det. - Min kropp, mina val.
Så använder man inte det uttrycket.
Din kropp läcker luft från lungan till bröstkorgen.
Hör nu på dr Ndugu.
- Hej, Caroline. - Hej.
Jag heter dr Beltran, här är dr Millin.
Jag heter Emmy.
Tyvärr har vi fullt på avdelningen idag så välkomna till Emmys värld.
Vi lever bara i den.
- Du är väl Diane, hur var resan? - Bra.
Tack för att ni har tid för oss.
Vi har hört fantastiska saker om er i stödgruppen.
Hoppas jag kan leva upp till det. Får jag titta?
Du är bättre än vår första doktor. Han var så fördömande.
- Här är det säkert. - Vi hör dig, Emmy.
Doktorn dömde mig för att jag var trans.
- De flesta läkare suger. - Tack ska du ha, Emmy.
Millin, presentera.
Caroline Early, 14 år, med smärtor bakom vänster knä.
Diagnos med ultraljud på annan mottagning visade ett lipom
som planeras bli borttaget idag.
Bilderna är några månader gamla,
så jag vill ta en MRI och ytterligare ett ultraljud,
bara så att vi ser att inget blivit förbisett.
- Okej. - Vi kommer strax tillbaka.
Tack.
Dr Griffith, presentera!
Dorian Cardenas, sjukhusdag 55, återförd till...
- Femtiosex. - Femtiosex.
Återförd till IVA efter återkommande sepsis
och en enterokutan fistel behandlad med antibiotika.
Tillfrisknade efter infektionen.
Schemalagd idag för laparotomi och borttagning av fisteln.
Det är en bra dag! Är du redo för en operation?
- Har nån nånsin svarat "ja" på det? - Är det okej med en bukundersökning?
Visst...
Det ser ut som 320 ml över natten.
Exakt hur går operationen till?
Som ni vet har Dorians hud vuxit ihop med tunntarmen.
Idag ska vi ta bort den sammanväxningen
och medan vi håller på med det tar vi också bort hans stomi.
- Vadå? Är det sant? - Du är ju ung.
Ditt näringsupptag är där vi vill ha det, så vi försöker.
- Ett steg närmare en cheeseburgare. - Det tror jag när jag äter den.
Vi kanske borde ge upp vattenfallet?
Det här trädet har jag sett förut.
Går vi i cirklar?
Rosie!
- Rosie! - Hjälp mig, pappa!
- Hjälp mig, min vrist! - Vad har hänt?
- Min dotter föll ner, hjälp oss. - Kom det nån? Kan de hjälpa oss?
Rosie, jag heter Owen, det är min fru Teddy.
Vi är båda läkare. Vi ska nog fixa det här.
Ingen mottagning, jag går ner och ringer 112.
Rosie, kan du röra på armar och ben?
- Ja, men det gör jätteont i vristen. - Okej, stöd inte på den och var lugn.
- Skämtar du? - Humorn har hon kvar.
Så fort vi får parkvakterna på telefon kommer det hjälp inom tio minuter.
- Jag står på en kant. - Var stilla.
- Pappa! - Jag är här, raring.
Vänta, vi skaffar hjälp.
- Hur ska jag komma upp? - Jag hämtar upp dig.
- Pappa, vad gör du? - Jag kommer ner!
- Vänta lite, sir! - Nej, pappa!
Nej!
- Joseph, är du skadad? - Herregud i himlen!
Jag skar mig i benet. Det är rätt illa.
- Rosie, nu måste du ta en titt. - Okej.
Nej, jag kan inte. Vi hänger på kanten till ett stup.
- Du måste berätta vad du ser. - Herregud, okej.
Jösses, det bara pumpar blod!
Menar du att det rinner lugnt och stadigt?
Jag menar pumpar!
Du måste försöka få stopp på blödningen.
- Kommer det nån hjälp? - Inte än.
Till dess måste du hjälpa honom själv.
Man stoppar en blödning i tre steg.
Applicera tryck, proppa igen såret, lägg på ett tryckförband.
Och jag som inte ens ville komma ut hit alls!
Just nu ska du höra på mig. Du har en skjorta som duger.
Ta av dig den och använd den som tryck på såret.
Okej.
Förlåt, förlåt...
Okej.
Håll kvar.
Det hjälper inte!
Stoppa in nånting av tyg i såret. Använd din skjorta.
Du måste stoppa in alltihop inne i såret.
Pressa ihop det så mycket det går.
Det verkar inte så rent.
- Du har inget val. - Okej.
- Rosie. - Okej.
- Okej, nu är det i. - Bra.
Tryck nu så hårt du kan. Stadigt och direkt tryck behövs.
Okej.
Är du kvar?
Jag är kvar, jag ska ingenstans.
Kom igen, Teddy.
Du är nästan klar.
Kan du försöka att inte röra på dig?
Varför är det inte klart? Det här är tortyr.
Caroline, slår du vad nån gång?
Kanske det?
Om skanningen inte är klar när du räknat till 100 ger jag dig 100 dollar.
Vad mycket broderigarn jag kan köpa.
- Är du en pysslande tjej? - Jag gör vänskapsarmband.
Jag gör sånt när jag pluggar.
Jag tänker bara på mina små knutar och glömmer allt annat.
Dina kompisar har tur att din hobby ger dem så coola grejor.
- Jag börjar räkna! - För sent. Vi är klara.
Du kan slappna av nu.
Jaha, vad ser vi här, då?
Det finns inte fett nog för ett lipom.
Det går en nerv i den. Är det en bindvävstumör?
Det var otippat.
Vilket av dessa är en absolut kontraindikation till att ge tPA-enzym?
Okontrollerad hypertension, nyss genomförd ryggradsoperation...
Jag vill inte plugga nu.
Det lugnar mig, jag är nervös för att gå in i op-salen igen.
- Är du? - Nej.
Kwan, vår lårbensoperation har flyttats några timmar
så du kan fortsätta plugga en stund.
- Vad gör du? - Fixar en strumpa.
- Du har examensprov i morgon. - Ja.
Du bad att få slippa operationsnoteringar för att få tid att plugga.
- Jag uppskattar tiden. - Som du använder till att laga strumpor.
Ja, det är...
- Det är... - För tur?
Blir det pinsamt om jag säger ja?
- Du är Serena Williams. - Hänger inte med.
Hon har sin strumpgrej. Byter inte under en turnering.
Tvättar dem inte ens om hon vinner.
Vet du hur många idrottare som har tursockor och shorts eller skägg?
Du är i gott sällskap.
Fast du har ett problem.
- Du behöver operationsnoteringarna nu? - Nej.
Gasbindan. Den håller aldrig.
Får jag se.
- Såret ser godartat ut, men... - Ständigt detta "men".
Hör du!
Tyvärr är det inte nåt lipom som man trodde först.
Det är troligare en bindvävstumör, som är en spontan påväxt i nervvävnaden,
- som kan skada själva nerven. - Därför gör det ont.
- Kan kan man ta bort den? - Ja.
Men vi behöver hjälp av en neurokirurg, t.ex. min vän dr Shepherd här.
- Hej, Caroline. - Hej.
Med all respekt, vi har kommit hit från Texas för dr Beltrans skull.
Vi har pratat om att minimera antalet läkare för Caroline.
Jag vet.
Men vi behöver nån extremt skicklig på att bevara nervvävnaden
för att genomföra operationen.
Dr Shepherd och jag har samarbetat med många patienter
och hon är bäst.
Om jag behövde en neurokirurg skulle jag välja henne.
Dessutom är hon jättebra på Gem Crush.
- Jag vet inte, det var inte tänkt så. - Du kan ju säga nej.
Kan vi få en stund ihop? Ta det inte personligt.
- Nej, visst inte. - Ni ska få prata en stund.
Nästan genom fascia.
Okej.
Nu ska vi se vad vi har.
Jäklar.
Griffith, Adams.
Vad är det där? Fästytor?
- Som en enda jättestor ärrvävnad. - Som vi känner som?
Frusen buk. Varför såg vi inte det på skannern?
Ibland ser man dem inte förrän de stirrar en i ögonen.
Okej. Det här kommer att ta tid.
Om ni två känner att ni behöver kliva av
och plugga istället är det ingen som har åsikter om det.
Men jag behöver veta det nu.
Dorian får inte störas här inne. Och inte jag heller.
Spänn fast er, då. Höger vinkel.
Sträck ut det.
- Hur ser det ut? Nån förbättring? - Jösses.
Bättre, men han blöder igenom.
Hjälp är på väg. Var är pappan?
Nu skämtar du med mig. Är han skadad?
Jag ser inte, men Rosie säger att han har ett sår på benet.
- Massor av blod, möjlig lårskada. - Det är blod överallt!
- Hur kan han ha nåt kvar? - Jag kanske ska glida ner dit och...
Skada dig själv svårt så att de får skicka ett till team? Fan heller.
Han kanske dör...
- Rosie, har du ett skärp? - Jag har träningsbrallor.
Det betyder väl nej.
- Nånting med ett spänne? - Jag har en liten magväska.
Kan du spänna loss den?
- Ja. - Det funkar.
Nu gör du ett tryckförband åt pappas ben. Slå det runt hans ben ovanför såret,
och sen drar du åt så hårt du kan.
Det är okej.
Okej.
- Klart. - Finns det nån pinne där?
- Ja, här är en. - Ta pinnen,
och stick in den i förbandet precis vid knuten.
Nu ska du snurra på pinnen och dra åt skärpet mera.
- Rosie. - Okej.
Nu vrider jag pinnen.
- Det blir hårdare. - Bra, du är jätteduktig.
Vrid tills blödningen slutar.
Jag tror... att det slutar.
Bra jobbat, Rosie. Håll den på plats.
Hjälpen är på väg. Håll i, bara.
Griffith, ge mig Metz-saxen.
Du ska klippa upp fästytorna.
Jag ser inte riktigt var fästytan slutar och tarmen börjar.
Vill du att jag ändrar mig?
- Metz-sax, tack. - Okej, snyggt och prydligt.
Ett lager i taget.
Gå aldrig djupare än jag visar dig med min högervinkel.
Okej.
- Bra. - Vi gör knappt ett märke i dissektionen.
- Griffith klarar sig fint. - Bör vi fortsätta?
Dorian har haft en serie komplikationer.
Vi ser ju inte ens. Går du längre kan du skada honom mera.
Han var död den första dagen här. Kwan höll hans hjärta i händerna.
Han har haft flera fall av sepsis.
Jag har öppnat honom i sängen när han dog, och ändå är han kvar.
Han är uthållig...
och jag också.
Jag genomför det jag påbörjat.
Okej.
Okej, Griffith.
De har rest långt för att träffa dig. Smickrande, va?
Det är upprörande.
Caroline ska inte behöva resa till en läkare som behandlar henne med respekt.
Du ville inte stanna i Texas och hjälpa fler barn där?
Lika mycket som jag avskyr det är det nog säkrare för dem att vi ses här.
Det har blivit så fientligt.
Glöm de pinsamma blickarna och mikroaggressionerna.
En familj satte en skottsäker väst på sin trans-son för att komma till mig.
- Det är ju... - Det finns inte ord för det.
Hoppas Carolines mamma kan prata med henne.
Men inte Emmy.
Har du sett Emmy Chen? Hon är inte på sitt rum.
- Hon är rymningsbenägen. - Tack för varningen.
- Kan ni hjälpa mig att leta? - Vi ska preppa en patient.
Inte om det gäller Caroline. Hon är också borta.
- Du skämtar. - Okej.
Ett elastiskt bandage är ett underskattat förband.
Det klarar svullnad, lindrar smärta, är hållbart och flexibelt.
Allt man kan begära av en strumpa.
- Hur går det med sutur-skickligheten? - Jämn spänning.
Bra. Vilket slags suturer?
2-0 silke. Starkt och hållbart.
Okej, det funkar. Så gör vi.
De flyttar mr Quint nu.
Se till att kolla hans vita blodkroppar igen. Och hämta dr Wilson.
Kolla så att hon vet om mrs Pryce kolon idag.
Får jag skrubba in där?
Hörde du nånting före ordet "kolon"?
- Tekniskt sett är jag med dr Ndugu idag. - Skit rullar neråt, Yasuda.
Har du sett dr Ndugus sms?
Måste dra. Ursäkta.
Emmy och Caroline är borta.
De kanske har skrubbat in.
- Alla coola får göra det utom jag. - Då får du mer tid att plugga.
Jag har fotografiskt minne, behöver inte plugga.
- Jag måste och förtjänar att få skära. - Får du det?
Jag klarade av mitt protokoll för länge sen.
Sen fick jag vänta tålmodigt tills de andra blev klara.
- Var du tålmodig då? - Ja.
Nu är alla slamkryparna färdiga och jag får ändå inte skrubba in.
Nu dör jag här.
Å slamkryparnas vägnar vill jag beklaga sorgen.
- Kollade Ndugu i läkarnas vilorum? - Tror du att de gått in själva?
Emmy Chen är kapabel till allt. Hon är mitt problembarn sen dag ett.
Du låter som min mamma. Jag var inget lätt barn.
Jag trodde först att hon nollade mig.
Hon messade mig 20 gånger för att se på en TikTok-video.
Hennes föräldrar jobbar
och har två barn till och hon är ensam en del.
Jag har ätit många middagar i hennes rum.
Hon är en huvudvärk, men min favoritvärk.
Minner mig om hur jag var då. Envis som synden.
- Vi hade nog varit kompisar. - Eller inte.
Allvarligt? Du får inte äta nåt före operationen.
Det vet hon, vi är inga idioter. Vi spar dem till sen.
- Du får inte gå upp ur sängen. - Det är mitt fel.
Jag ville bara ha lite snacks och det fanns inte tid...
- Emmy! - Emmy! Emmy!
- Emmy, är du okej? - Syrgas och en bår!
Huvudet! Kom igen! Stanna kvar, va?
Emmy.
Hunt?
Joseph Scott, 47 årig man. Status: föll ner i en grotta.
Ådrog sig ett sticksår på vänster lår.
Arteriell blödning, avsevärd blodförlust.
Tryckförband och packning på plats.
Inga andra skador eller huvudtrauma.
- Och Altman. Jaha, vad har vi här då? - Rosie Scott, 19-åring kvinna.
Status: föll ner i samma grotta.
Isolerad skada på vänster vrist. Vaken och medveten, stabila värden.
- Är min pappa okej? - Han hänger med.
Nu undersöker vi hennes vrist.
Han ska direkt till operation. Rosie, han är i goda händer.
Vi berättar mer så fort vi kan.
- Ett jäkla sätt att ha en ledig dag på. - Kwan, se till att få in henne.
Tänk om hon hatar mig? Det var min idé att lämna rummet.
- Det blir bra igen. Hon får hjälp. - Andas djupt nu, va?
Bra. Okej. Välkommen tillbaka.
Okej, nu går vi.
Vi sätter tillbaka bröströret så att det suger.
Vad är det för fel? Är du rädd? Det är okej.
Nej, låt den vara. Jag ska ge det ett namn.
Lungkollaps? Är du rädd att det blev värre?
Du är rädd att du inte blir frisk?
Det blir du. Det fixar jag. Jag är här. Och Caroline också.
Vi är här. Och vill att du ska vara trygg.
Men jag ska sätta spårsändare på dig.
- Allt sitter ihop med... - Prata inte, jag tänker.
Det funkar inte. Vi måste ta för mycket från tarmen...
- Men du sa ju... - Jag vet vad jag sa.
Men det är mindre tarm kvar än vi trodde.
Titta, det finns spröd tarmvävnad runt fisteln.
När vi rensat området och når fram till frisk tarm
är han sämre än när vi började.
Kan vi ge honom medicin mot kort tarm-syndrom?
Han har ändå inte tarmar nog för att undvika fullständig intravenös näring.
Har vi gjort allt detta och nu måste Dorian få all sin näring
från en IV-påse i resten av sitt liv?
- Han är 23 år. - Adams.
Hans lever lägger av innan han fyller 30.
Tror du inte jag vet det? Tror du jag tycker det är okej?
När det gäller barn med kort tarm-syndrom,
vilket av följande ökar resterande tarm med 20 %?
Dr Griffith, op-salen är inte rätt plats att testa sina egna kunskaper.
En tarmförlängningsprocedur.
Kallas STEP-procedur.
Berätta vad det är, Griffith.
Man snittar resterande tarm i ett sicksackmönster.
- Varför gör man det? - För att öka näringsupptaget.
Men det är inte standardbehandling för vuxna.
Den mesta forskningen rör barnpatienter.
Inget som denne man har gått igenom har varit standard.
Ändrade planer. Adams, byt med dr Webber.
Vi växlar över till STEP-procedur.
Gör nu exakt som jag säger.
Jag behöver en häftmaskin och flera magasin.
Sätt extra fart på de här och sms:a mig blodtrycket varannan timme.
Du och jag skulle ju ses på IVA och ta bort drän.
Jag kollar bara några nyförlösta mammor från igår.
Men du har ju skrubbat in blått.
Just det, det glömde jag.
När jag byter skrubbning, glömmer jag alla mina patienter från igår.
Jag har kollat noteringarna.
Hälften av det du fick av mig gav du till AT:arna.
Jag övervakade dem för att jag är en övervakare. Är du det?
Vi har just nu större problem än att bara ta bort drän.
Bailey och Webber opererar ännu så jag har deras patienter också,
och pluggar för slutproven.
- Pratar du på samma sätt med dem? - Du har inte slutat än.
Du bestämde dig för, typ, 48 timmar sen. Och har redan checkat ut.
Ville din mamma träffa oss?
Ja.
Fast jag har inte bestämt mig för operation än.
Det är okej, har du nån fråga?
- Emmy har varit borta ett tag. - Hon behöver bara lämna några prover till.
Jag gör ett armband åt henne.
Jag vet inte vad hon gillar, jag tar mina favoriter.
- Grönt och lila. - Caroline, vi vill hjälpa dig.
Det där som Emmy gjorde, kan jag göra det?
- Där man säger vad man är rädd för? - Visst.
Emmy och jag brukar turas om, och jag kan börja.
Jag är rädd att glömma vad patientens föräldrar heter.
Jag skriver ner dem på handen.
Jag är rädd att inte bli frisk i tid för vårbalen.
Jag är rädd för sjukhusets källare. Alla källare, faktiskt.
Jag är rädd för att bli sövd.
Har aldrig gjort det.
Ja.
Jag är rädd för
att inte leva upp till min patients förväntningar.
Jag vet att de litar på mig.
Jag har läst att när man ligger på operationsbordet
så är man naken.
Jag har inte varit naken framför nån, och aldrig i ett rum fullt med främlingar.
Jag är rädd att de... inte ska förstå.
Rädd att de inte ser mig.
Caroline.
Hör du.
Vi ser dig.
Du är en fantastisk flicka. Vi ser till att alla i op-salen vet om det.
Okej.
- Jag går med på operation. - Då ska vi preppa dig.
Jag berättar det för Diane.
Så här blir det bekvämare. Jag kollar dig om en stund.
Kan vi prata lite?
Normalt skulle jag svara ja, men du har struntat i mig hela veckan.
Ja, för du sabbade min chans att bli en bättre kirurg,
vilket är lika illa som att vara otrogen. Men nu kommer jag till dig som min chef.
Jag behöver få operera. Det är vår första dag i op-salen igen,
Ndugu är inte på plats idag, och jag är färdig med hans grejor.
- Plugga inför slutproven som vi andra. - Ställ dig i mina skor lite.
När du jobbade på Joe's längtade du inte tillbaka till op-salen?
- Nej. - Hur kan du vara min chef?
Beckman behöver ett par händer till på ett klaffbyte.
Op-sal 4.
- Spring. - Tack! Det menar jag.
Och vi ska prata, snart. Tack.
Sårskada på ytlig lårartär. Vi kan göra en första reparation.
Vi måste bara rensa ändytorna.
Så här trodde jag inte vår dag skulle sluta.
Säger du det, du?
Jag hade en kött- och ostbricka klar när vi kom upp till toppen.
Skölj.
När jag stod däruppe kunde jag inte se nåt,
och var säker på att han förlorat benet eller värre ändå.
- Somliga har tur, bara. - Hans tur var att vi var på samma plats.
Gerald-pincett.
Tack för idag.
- Det var kul. - Tycker du, ja.
Jag vill göra om det.
Påminner om gamla tider: du och jag, på utflykt.
- Massor av blod och ingen utrustning. - Adrenalin gillar oss.
Skulle en Bed-and-breakfast på Whidbey Island vara så hemsk?
- Fraktur på yttre fotknölen? - Nej.
- Om det var det, då? - Beror på om den är stabil eller ur läge.
- Bra. Ur läge? - Platta och skruvar.
Exakt. Varför tar inte du den här?
- Är vristen bruten? - Nej, men illa stukad.
Du måste vila den, lägga på is och tryck och hålla den i högläge.
- Nåt nytt om pappa? - De opererar ännu.
Han lämnade mamma och mig när jag var sex.
Gifte om sig, och fick ny familj.
Vi fick kontakt förra året.
Han bjöd mig på den här hajken, och jag ville inte.
Sen sa han att jag skulle stanna på stigen
men jag ville titta i grottan och...
Jag behövde vara i fred... Han måste klara sig.
Vi berättar mer så snart vi vet mer.
Tack.
Ett magasin till, tack.
Utmärkt lösning.
Det här kommer att bli riktigt bra.
Sätter häftklamrarna.
Han dör!
- Varför då? Vadå? - Nej, nej! Vi förlorar honom, sätt fart!
Ni två, ur vägen nu!
Påbörjar kompressioner.
Sätt in epinefrin. Kom igen, Dorian! Du har kommit för långt för att ge upp nu!
Kom igen!
Kom igen.
Hör du.
- Hur går det för Emmy? - Bra, syret är bra, hon är sitt gamla jag.
Hon är på telefon och undrar var jag är.
Ungefär så, ja.
- Carolines operation gick visst bra? - Ja, tack vare dr Shepherd.
Jag ska kolla en patient, men jag går till Emmy sen.
Hej.
Jag väntar på min.
De satte ut extrasyret på uppvaket och hennes värden är fina.
- Hur mår du, Caroline? - Lite trött.
Inte illa för nån som just fått en tumör bortopererad.
När blir hon återställd?
Hon behöver uppföljning, men jag tror på en snabb återhämtning.
- Skolbalen blir eld och lågor. - Så säger ingen numera.
Du kan bara säga att hon får kul, som en normal person.
Tack så mycket.
- Jag ska skicka bilder. - Det måste du.
Tack så mycket, båda två, som tagit hand om min dotter så fint.
Vi är ett jättefint team.
Rosie...
Han vaknar nog snart.
Vet du...
vi bråkade om den där magväskan i morse.
Campare behöver ryggsäckar för sin utrustning
och att vara beredda på allt.
Men jag var envis och tog den med ändå, för den passade min klädsel.
Han tycker nog annorlunda om magväskan nu.
Tack för att ni räddade oss.
Rosie, du gjorde räddningen, jag pratade bara.
Det du lärde mig var inte så svårt...
Jag visste bara inte vad jag skulle göra.
Hade inte du varit där hade inte min pappa varit här nu.
Mer epinefrin.
Dom igen, Dorian!
Adams, fortsätt med kompressionerna.
- Bra. - Kom igen!
- Kom igen nu! - Griffith, vad ser du?
Vänta.
V-fib. Det funkar med elchock.
Okej.
Eldynor.
Kolla hans puls.
- Finns det nån? - Nej.
- Ingen puls. - Ladda till 150. Undan!
Adams, undan!
Det är lugnt, okej.
Okej.
Och undan.
Ladda till 170.
Undan.
Ladda till 200. Undan!
- Bailey. - Och igen. Undan!
En kort handledning för blivande kirurger
Medicinsk krisvård
Millin. Jag har goda och dåliga nyheter.
Den goda är att jag fick en operation.
De dåliga är att Ndugu behöver nån som kan dra sladdar på en patient.
Kan du göra mig en jättetjänst...
Är du okej?
Jag har inte svarat rätt på en enda fråga idag.
- Jag kommer att köra. - Nej, du kör inte.
Jo, och så blir jag arbetslös.
Jag får bo ihop med mina tokiga hippieföräldrar eller min korkade bror.
- Du kommer att klara dig. - Jag kan ju det här.
Framlänges och baklänges.
Men jämt när jag kollar testet blir det tomt i skallen.
Jag älskar mitt jobb. Jag vill inte få sparken.
- Du behöver lite Yasuda-teknik. - Vad är det?
Min patenterade studiemetod.
- Den lyckas till 100 %. - Och då menar du endast för dig?
- Vill du ha hjälp eller ej? - Och din operation, då?
Jag får en ny i morgon.
Okej...
Så här gör man.
Okej.
Du har uppdaterat Rosies journal.
Jag tyckte jag kunde göra några åt dig
innan jag fortsätter plugga.
- Tack. - Det var så lite.
Kwan.
Jag har sett dig jobba hela dagen.
Du kommer att glänsa på proven, och inte för att du har tur.
Utan för att du jobbar hårt. Du är beredd. Du kan dina grejor.
- Kom ihåg det när du sitter där. - Tack.
- Men jag måste väl ha strumporna på, va? - Ja.
Du får bara tvätta dem för hand om du måste.
Just det.
- Är du kvar? - Jag kollar honom själv.
Jag skickade hem AT:arna.
Proven är ju imorgon.
Du har gjort ett gott jobb med dem, Bailey.
- Med honom också. - Det känns inte så.
Han hänger kvar,
men vem vet, om han vaknar, vilka funktioner han har kvar?
Och AT:arna...
Jag tyckte jag gjorde ett bra jobb med dem också.
Jag tyckte att repetitionerna och fokuset skulle förbereda dem på allt.
Men detta?
Skjuten rätt upp och ner, på hemväg från jobbet.
Han är bara ett av tusentals offer för vapenvåld
som hamnar på sjukhus varje år.
En av tusentals som måste genomgå operation efter operation.
Sånt kan jag inte förbereda dem för.
Jag borde inte behöva det.
Jag är inte förberedd på det.
Det är ingen, Bailey. Ingen alls.
- Hej. - Hej.
Hur mår Rosie?
Okej. Omskakad men okej.
Om vi nyss kunde lära upp en 19-åring att hindra att hennes pappa förblöder,
kan vi väl lära ut det till flera?
Tänk på alla olyckor som händer varje dag och hur många liv som förloras
för att ingen med medicinsk kunskap finns där.
Vi kunde göra videor, hålla kurser, bygga webbsidor.
Men om att stoppa blödningar kunde läras ut som hjärtlungräddning
kunde vi rädda så många fler liv.
- Vad tycker du? - En lysande idé.
Säkert?
Skulle du kunna finansiera det?
Bara forskningen och utvecklingen av det?
- Ska bara kolla hur mycket jag har kvar. - Okej.
Det här blir jättebra.
Kom igen.
- Jag ber ju om ursäkt. - Det hade räckt med "förlåt, Levi".
- Bra, jag ger det till Helm. - Okej.
Jag förlorade nästan en gravid mamma häromdan.
Nu får jag henne inte ur huvudet.
Nu oroar jag mig ständigt för mina andra patienter
mitt i natten, om de andas.
Jo...
Link såg att jag loggade in kl 2 på natten i sjukhusnätet
för att kolla allas blodtryck.
Nej, jag har inte checkat ut.
Jag har flippat ut.
Du är en otrolig kirurg.
Så bra att båda specialiteterna vill ha dig.
Alla gör misstag. Det har du sagt till mig typ 20 gånger.
Varför gör du fortfarande misstag efter den där första gången?
Gå till förlossningen nu.
Det är okej.
- Ingen middag med Emmy ikväll? - Nä, hon har en ny bästis.
Jag är för gammal.
Tack för hjälpen.
Du sa så fina saker till Caroline och hennes mamma.
Jag ljög. Du suger på Gem Crush. Du får aldrig låna min lur igen.
- Men jag skulle få operera dig? - Jag har ju sett dina händer.
Jag vill bara säga en sak, och det skrämmer mig en smula.
Jag kläcker det bara ur mig, för sån är jag.
Skulle du vilja gå ut med mig nån gång?
Jag misstolkade situationen.
Du var väldigt artig idag och bjöd mig på kaffe.
Glöm vad jag sa förut.
Det är bara...
Jag går igenom en riktigt jobbig skilsmässa.
Min fru är kvar i Texas, och...
Hör du. Emmys föräldrar är i familjerummet.
- Jag kan prata med dem... - Nej då, jag följer med.
Okej.
- Är allt som det ska? - Jadå.
Känner igen det där.
Det är tufft när patienten på bordet är mer än en patient.
Jag kunde inte sluta.
Bailey gjorde rätt som sa till, och jag kunde ändå inte sluta.
Det är mitt problem i ett nötskal, va? Jag vet inte när det är nog.
Vet du hur jag kom att tänka på STEP-metoden idag?
Du är ett geni inför slutproven?
Jag tänkte på dig.
Du är orädd när du talar för patienterna, oavsett vem som är i rummet.
Jag var rädd för att ta risker om jag kunde ha fel,
för jag trodde jag riskerade patienten, men det är värre att inte ta risken.
Det har du lärt mig. Jag är en modigare läkare, tack vare dig.
En bättre läkare, tack vare dig.
Våra hjärnor anpassar sig ständigt till nuet.
Hej.
Hur mycket är klockan?
Testet börjar om fem minuter.
- Det är omöjligt. - Vi somnade helt enkelt.
- Testet börjar om fem minuter! - Jag vet!
Jösses!
Bara spring!
Våra hjärnor kan bortse från onödig information
och ta in nyare, mer relevanta tankar.
Är det här en kurs?
Vi har också videoundervisning och samtalsträffar.
Det låter som nåt som Fox Foundation kan ta sig an.
Vi kan börja här, och går det bra
utvecklar vi det till alla Fox Foundation-sjukhus.
Har du pratat med er chefskirurg?
Jag vill inte medverka till nån äktenskaplig konflikt.
Teddy är med på det.
Jag ville inte sätta henne på pottan genom att be henne om pengar.
- Så... - Nej då, kyrka och stat.
- Just det. - Okej, dr Hunt.
Jag kollar bland våra fonder och ser vad jag kan hitta.
Våra hjärnor fattar besluten åt oss, vare sig vi gillar det eller ej.
Ni får totalt 240 frågor uppdelade på två 150 minuters pass.
Ni får en 45 minuter lång, frivillig rast
och får inte ändra nåt sen ni har lämnat in del ett.
LYCKA TILL!
Ange era auktorisationskoder och börja.
De hjälper oss att hålla kvar det som betyder nåt
och lämnar fältet fritt för vad nu framtiden kan ge.
Översättning: Eva Söderqvist