Hjernen lagrer ett enkelt minne i millioner av nevroner.
Dette må ta slutt! Jeg blir gal!
Hvordan kan du sove gjennom det? Kwany. Kwan-Kwan.
Hei. Unnskyld. Hvem er du?
Lukten av etterbarberingsvannet til han fra skoleballet er i ett nevron,
et annet har lyden av glidelåsen på kjolen din,
og ett har yndlingslåta du danset til den kvelden.
- Skal du på jobben? Klokken er 3.00. - Si det til Griffith.
- Hvem er jenta på rommet ditt? - Ingen.
- Hvorfor er du her? Snorker hun? - Jeg legger meg til å sove igjen.
For å huske hele kvelden må alle nevronene kommunisere for å skape et helt bilde.
Men når hjernen opplever et traume, kan nevronene miste oksygen og dø.
De glemte å bestille gasputer. Kan vi stjele fra kardiologisk?
- Kan vi låne en sykepleier? - Ja.
- Hvordan overlevde de uten oss? - Aner ikke. Kjenner du Nora Young?
Hun var en venn av søsteren min som barn. Hvorfor?
Megan sender henne hit med en øsofagusperforasjon.
- De prøvde å reparere, men den lekker. - Jeg har ikke sett Nora på årevis.
Hun var litt slitsom. Veldig sjefete og anspent.
Bestemt og målorientert.
I stedet for fullstendige minner har du bare glimt...
God morgen.
Jeg håper du er klar til å starte rett på. Jeg har noen nye idéer for genetiske mål.
Er det en ny PCR-maskin? Hvor er den fra?
Dr. Ridgeson fikk en bevilgning.
Kate Ridgeson? Hvorfor setter hun utstyret sitt i min lab?
Det er hennes lab nå.
Akkurat.
Selvsagt. Den kan jo ikke stå tom i en hel uke.
Jeg skal forhøre meg om hva som er tilgjengelig.
...en lukt, en smak, en følelse.
- Morn. - Når du begynner å miste biter av minner...
- Jeg tar vel trappen. - ...er det umulig å få dem tilbake.
Det skal si pling før dørene åpnes.
- Hvor var det? - Ok, la oss ta et steg tilbake.
Hun har sett mange kysse.
- Hun er sjefen vår. En av mange... - Ja.
Hun har viktigere ting å bry seg om. Vi skal gå ut dit som de tøffingene vi er.
Som om ingenting har skjedd. Og alt skal gå bra. Ok?
Ok.
- Har du sett Catherine? - Hun kommer snart.
- Jeg var her først. - Dette kan ikke vente.
- Fikk ikke du sparken? - Jeg ville ikke si det sånn.
Har du et øyeblikk? Jeg vet at vi har vært uenige,
men jeg vil snakke med deg om å lede turnusprogrammet igjen.
Vi hadde en avtale om å snakke om forskningen min, ikke sant?
Ring assistenten min og lag en avtale, dr. Bailey.
Og jeg tok på meg høye hæler.
- Sett deg. - Du er ikke lite frekk.
Hva med: "Takk for at du dro så langt for å undersøke meg,
fordi ingen vet at jeg blir behandlet for Budd-Chiari"?
Har du bandasje?
- Forsiktig. - Eller så sparker du meg?
Der borte. Ok, takk.
Ok, men om hun er kusinen hans, hvorfor sa han ikke det?
- Kwan har et mystisk damebesøk. - Flott. Hva så?
Vet du hva som blir gøy? Juli, når du er kandidat, og vi er sjefene dine.
Hei.
- Hallo. God morgen. - God morgen.
- Hvor er Kwan? - Her.
Jeg trodde du var syk, noe som er
en god påminnelse. Er du krank, må du drive dank.
Dere kan ikke bli syke alle sammen. Her er timeplanen.
- Hva gjør hun her? - Hun vil at jeg skal fortelle om oss.
Her på sykehuset?
Ja, hun nekter å gå. Hukommelsestapet slettet ikke staheten.
Ok, så Griffith, du følger Altman.
Yasuda, du følger Beltran. Shepherd er tilbake, så Millin følger henne.
Kwan, du følger Hunt. Og Adams, du skal hjelpe meg med journalnotatene.
Men Ndugu ba om deg, så det er opp til deg.
- Kanskje jeg bør se hva Ndugu vil. - Ja, flott idé.
Om noen vil bytte, har jeg en ledig plass.
Så... Og vi... Nei, ok.
Heia teamet!
Om du tar av en bandasje for å se på et sår, må du ta den på igjen.
Jeg har min egen jobb. Jeg kan ikke rydde opp etter deg hele dagen.
- Hun holder ikke igjen, hva? - Nei.
I går ville jeg tatt igjen, men i dag prøver jeg noe nytt.
- Å ja, hva er det? - Profesjonell distanse.
Jeg vet at jeg ikke blir barnelege. Jeg så listen over søkere på vaktrommet.
- Beklager, jeg ville si det selv. - Nei da.
Jeg visste at prøven min ikke var god nok, og jeg har ikke forskningserfaring.
- Jeg finner noe annet. - Definitivt.
Greit. Vi går runden.
Det fins mer enn 200 frosne lik på Mount Everest.
Pøh, har du hørt om en liten båt som het Titanic?
Elvis døde på do. Ikke at du vet hvem det er.
Hjerteinfarkt, ikke forstoppelse. En vanlig misforståelse.
- Fint. - Jeg er den kule presten.
Siden Cals mor døde, har han vært litt besatt av døden.
Jeg var besatt av balsamering på din alder.
- Yasuda? - Carl Wang, 15.
Har diagnosen Li-Fraumeni-syndrom,
en genetisk sykdom forbundet med en økt sjanse for å få kreft.
Han er i remisjon etter binyrebarkkreft for to år siden.
Innlagt for prøver på grunn av smerter i ryggen.
Får ikke sove, har ikke matlyst.
- Det er vel en ny svulst. - Ikke la oss gå for fort frem.
Vi må ta flere prøver, men de vi har tatt, har så langt vært normale.
Dr. Schmitt har rett. Ett steg av gangen. Yasuda tar deg med til CT,
og jeg kommer når vi har resultatene.
Passer det å snakke om å få tilbake midlene til forskningen min?
- Vil du at blodproppen skal eksplodere? - Meredith?
Hvorfor sa du ikke at du var tilbake? Har du skiftet mening om Fox-stiftelsen?
- Jeg utarbeider detaljene. - Hva betyr det?
- Hva skjer med midlene? Sa Catherine noe? - Dette passer dårlig.
- Svar da. - Kan vi prates senere?
- Jeg undersøker en pasient. - Skanningene er klare.
- Leverkreft? - Hva?
Leveren er full av svulster.
Dr. Ndugu? Jeg hørte at du ba om meg.
Ja. Dr. Pierce sa at du sa nei til tilbudet i Chicago.
Ja, det var en stor mulighet, men jeg er fornøyd der jeg er.
Vi har store muligheter her også. Bli med til ferdighetslaben.
Vi lager en vaskulær anastomose-lab for turnuslegene.
Dr. Webber, jeg har sett etter deg.
Takk for at du holdt fortet mens jeg var borte.
Jeg så over OS-planen, og den er et kaos uten Bailey.
Håper det er greit at jeg har fylt timeplanen din de neste to ukene.
- Det er ikke bare brokk. - Hvem sa at du skulle gjøre det?
- Det er sjefens jobb å fastsette planen. - Du er ikke sjefen.
- Catherine sa at jeg fikk tilbake jobben. - Du er ansatt som thoraxkirurg.
Når du kan gjøre den uten å bryte reglene
eller å stjele penger, så kan vi se an om du kan bli sjef.
Jeg skjønner. Ok, takk.
Vi har holdt på en stund nå. Skal vi ta en pause?
- Det er unødvendig. - Kanskje for deg.
Jeg har vært her i 36 timer. Du spiller golf, ikke sant?
Du også, Adams.
Sier du hvem hun er, eller må jeg snoke meg frem til det?
- Hei, velkommen tilbake. - Takk. Kom an.
Nora Young, 46, kvinne.
Status: Nissen fundoplikasjon komplisert av en øsofagusperforasjon.
Primær reparasjon med lekkasje og infeksjon.
- Rooster, se på deg, helt voksen. - Hei, Nora.
- Mener hun deg? - Ja, dessverre.
Owen... Beklager, dr. Hunt. Det høres rart ut.
Dr. Hunt spilte Rooster på Taft ungdomsskoles 198...
samme det, produksjon av Annie.
- Var du dramaentusiast? - Det var for karakteren.
Han hadde bukseseler og gikk opp i fistel.
Dette er kona mi, dr. Teddy Altman.
- Hun skal ta seg av deg. - Velkommen.
Takk. Jeg vet du er opptatt. Megan sa at du er sjefen.
Hyggelig å hjelpe. En venn av Megan er vår venn.
Vi skal laste opp skanningene og ta det derfra.
- Takk. - Kom an.
- Hei, er alt i orden? - Ja da. Det går bra.
- Hei, jeg har en dåp. Kan du gi Cal denne? - En kistekatalog?
Han vil ha kamuflasjefarget, men jeg fant bare militærgrønn.
Han er 15.
Og har en genetisk sykdom som gir ham kreft.
Du behøver ikke å forklare sykdommen til pasienten min for meg.
Om du vil gi ham denne, noe jeg fraråder, må du gjøre det selv.
Har du forsonet deg med døden?
- Med all respekt, fader... - Det er "pastor".
- Men du kan kalle meg James. - Flott. Unnskyld meg, jeg må jobbe.
Er det en kistekatalog?
Den gode nyheten er at det ser ut som et godartet schwannom. Men det er enormt.
- Kan vi fjerne det? - Ikke så tett på ryggraden.
Se på alle som ikke har planlagte operasjoner og prøv å få noen av dem.
- Jeg visste ikke at du var tilbake. - Prøver bare å starte forsiktig.
Beklager, men kan du ta en kikk? Jeg er ikke sikker på hvordan jeg skal gå frem.
- Jøss. Det er en nøtt. - Ja.
Rekker du en konsultasjon? Han har store smerter.
Jeg tror jeg kan flytte på noe.
La oss få en MR og en 3D-rekonstruksjon basert på skanningene.
- Det var det, da. Sånn dør jeg. - Det vet vi ikke.
Jeg kjenner den grunnleggende kreften min. Dette viser metastase eller ny kreft.
Ingen av delene er bra.
Vi vet ikke noe sikkert før vi tar flere prøver.
- Ikke berolige meg. - Greit.
Skal jeg ikke berolige deg?
- Du må si det til Richard. - Nei.
- Han kan hjelpe deg. - Nei.
Han ville ønsket det.
Vet du hvor mange komplikasjoner jeg har hvert år?
Lave nøytrofile verdier. Smerter i ryggen. Smerter i brystet. Helt ræva!
Richard kan ikke ha panikk hver måned eller uke.
Sette livet på vent for å se om jeg skal dø.
- Det er ikke over. Dette er ikke slutten. - Kanskje ikke for deg. Men for meg.
Dette vil høres rart ut her, men jeg føler meg som en filmstjerne.
Ja, det høres rart ut.
Jeg har fire barn. Livet mitt er klesvask og lunsj.
I dag ble jeg sendt i vei på et fly, og jeg får tepper jeg ikke har vasket.
- Det høres nok trist ut. - Tuller du? At mødre får det til!
SSRI-er og vin. Jeg får det til sånn.
- Ville du ha en stor familie? - Jeg ville bli reporter.
Så møtte jeg mannen min.
Familien hans har en sukkerroegård, og den er diger.
Alle bønder trenger ei kone. Trengte. Skilsmissen er nesten klar.
- Så leit. - Nei da.
Etterpå skal vi se på prøver og CT, og så kommer dr. Altman tilbake.
Hvordan endte hun opp her? Ligger du med barnebarnet til en pasient?
Nei.
Du burde ikke være her på intensiven.
Jeg har kjøpt en bagel. Du spiste ikke i morges.
Jeg spiser aldri frokost. Det irriterte livet av deg.
- Dagens viktigste måltid. - Det er kaffe.
Om vi var forlovet, hvorfor fant jeg bare ett bilde av deg?
- Vet ikke. - Hvordan møttes vi?
På en halloween-fest. Du var kledd ut som en diger diskokule.
Den var så stor at du ikke kom inn på badet.
Jeg var den neste i køen, så du ba meg klemme kostymet ditt sammen så du kom inn.
Vi så idiotiske ut og holdt på å le oss i hjel.
Da så jeg speilbildet ditt i de små speilene på utkledningen din,
og jeg husker at jeg tenkte: "Det er ingen vinkel jeg ikke liker."
Det må ha vært hyggelig å bli elsket sånn. Hvorfor ble det slutt?
- Det var komplisert. - Hva betyr det?
Blå kode!
- Fjerde etasje, intensiven. - Gi meg en akuttralle, nå!
Blå kode, fjerde etasje, intensiven.
Kom deg vekk.
Ok. Bris fra nordøst. Jeg skal vise hvordan det gjøres.
Nei.
Er ikke hullet der borte?
- Han fikk sol i øyene. - Jeg er litt rusten.
- Det går bra. Er du flink, Adams? - Jeg er ok.
Ok.
- Var det bare ok? - Sammenlignet med dem jeg spiller med.
- Jeg tror den ungen mannen fornærmet oss. - Du så hvor ballen min endte.
La oss se om jeg fortsatt kan det.
Det var nydelig.
Du taper.
Hva skjedde?
Hun kastet opp én liter blod. Vi finner ikke noe blodtrykk.
Hjertet stanser snart.
Med så mye blod kan det være en GI- eller aortoenterisk fistel.
Griffith, hjelp meg å plassere en Minnesota-slange.
Jeg trenger bandasje, en i.v.-pose og røntgen.
- Jeg er inne. Fargeendring notert. - Flott.
Har du noensinne lagt inn en ballongtamponade?
Ta denne. Det er som en OG-sonde.
Du skal få kateteret ned i halsen, bak ET-sonden.
Ja.
- Jeg tror jeg er i magen. - Blås opp ballongen.
Greit, la meg ta en kikk. Perfekt. Få vekk røntgenmaskinen.
Vi må få ting unna.
Greit, Kwan. Fest suget til spiserørsåpningen.
Bra.
Du har rett. Blødningen må være fra spiserøret.
Blås opp ballongen. Hjertet stanser om noen sekunder.
- En enhet til? - Ja.
- Hvor er vi? - Ballongen er blåst opp.
Godt jobbet. Hva er planen?
- TEVAR og stent for å dekke over fistelen. - Bra. Kwan, bestill et IR-rom.
Blødningen er stanset.
- Dr. Bailey. Jeg trenger en konsultasjon. - Spør noen som er ansatt her.
Jeg er lei for det i dag morges.
Er du? Du virket ikke sånn da du åpenlyst gikk i veien
for at jeg fikk jobben min tilbake. Og du virket ikke lei deg
over at Sydney Heron fortsatt sjefer med kandidatene mine.
Er Sydney Heron tilbake?
Ja, like munter og passiv-aggressiv som alltid.
- Trenger du en konsultasjon, ta henne. - Nei.
Ring Webber, da.
- Jeg kan ikke. - Hvorfor ikke?
Pasienten vil ikke at han skal vite det.
Greit, hva er dette?
Schwannomaet er inne i ryggraden og presser søylen sammen.
Utrolig at det tok så lang tid før han fikk symptomer.
Han har gått inn og ut av sykehus hele livet. Smerteterskelen hans er veldig høy.
Kan ikke forestille meg å være 15 og vite
at du kan få kreft når som helst, og likevel ta matteprøver.
Om vi går inn fra forsiden, kan vi ikke vurdere baksiden.
Om vi går inn fra baksiden, kommer vi ikke til brystdelen.
Kan vi snu ham under operasjonen?
Det trenger vi ikke om han ligger på siden.
Dr. Beltran, du kan åpne brystet og jobbe forfra,
og jeg kan åpne ryggen og jobbe fremover. Syns du det er for risikabelt?
Risikabelt er alt Cal har. Vi går og snakker med ham.
- Cal er ikke på rommet. - Hvor er han?
Presten sa at han tok ham med et sted. Hva? Han er en del av teamet.
Nora har en aortoenterisk fistel og ingen kan hjelpe meg å reparere spiserøret.
- Hvorfor svarer ingen i OS 6? - Vi kan sikkert finne noen.
Er du magisk? Kan du trylle?
For Bailey jobber over gaten, Richard har fri og Sydney Heron debriderer.
- Hvem er det? - Den nye Bailey.
- En jeg aldri har klart å venne meg til. - Richard kommer sikkert hit.
- Tror ikke det er så lurt. - Hvorfor ikke? Han kan gjøre det i søvne.
Richard slutter ikke som sjef og stoler ikke på meg.
- Jeg syns ikke vi bør operere sammen. - Kan du fullføre dette? Takk.
Sa han at han ikke stoler på deg? Hva sa du til det?
Ingenting. Han har bestemt seg. Vet du hva jeg skal gjøre?
Ringe Richard og erstatte meg selv. Beckman kan gjøre det.
Nei, Nora kom helt hit for å treffe deg. Jeg gjør det. Jeg setter stenten.
- Dette er første dag du er tilbake. - Du er den beste CT-kirurgen på sykehuset.
- La meg hjelpe deg. - Takk. Ok, vi ses i OS-en.
Hun vil ikke gjøre noe. Jeg måtte nesten holde henne fast for blodprøven.
Jeg skjønner. Hun har vært gjennom mye.
Jeg trodde ikke du og Catherine var venner nå om dagen.
Er du venner med alle pasientene dine? Hun er en pioner. Jeg respekterer henne.
Hun banet vei, viste meg hva som var mulig.
Jeg skylder henne karrieren min, selv om jeg sitter på sidelinjen.
Men det var faktisk min avgjørelse.
Ok, se, disse massene ser ut til å ha vokst en stund.
Burde det ikke vært metastase andre steder også?
- Det kan være en annen, primær kreft. - Hva om det ikke er kreft?
Kanskje hemangiom eller andre endringer i fettet på grunn av iskemi.
- Oddsene er nesten ikke-eksisterende. - Dette er Catherine Fox. Alt er mulig.
- Jeg liker den. - Hei.
- Hva gjør du her ute? - Planlegger begravelsen min om jeg dør.
Du skal ikke dø.
Du har en godartet svulst som vi skal fjerne i dag.
- Yasuda, kan du ta Cal opp på rommet? - Greit. Toget går.
Han ville planlegge begravelsen.
Han vil nok få kreft igjen, og en av de gangene vil den nok drepe ham.
Men jeg kan ikke tenke på det,
for jeg må konsentrere meg om å fjerne den digre som påvirker ryggraden hans.
Litt av et gudskompleks du har der.
- Jeg gjør jobben min. - Drit i den. Vær et menneske.
Hele besettelsen med døden, faktaene, vitsene... Han er redd.
- Han sier at han er redd. - Han har en uhelbredelig genetisk sykdom.
Det kan jeg ikke ordne. Jeg kan ikke få den til å forsvinne.
Om jeg ikke kan det, er det ikke noe du kan gjøre.
Du har kanskje lengre utdannelse, du får kanskje mer respekt...
- Du har ikke alle svarene. - Og det har du?
Jeg har ikke noen svar.
Alt jeg kan gjøre, er å lytte. Du burde prøve det.
Har den!
Nei, det er en stein.
Onkelen din og jeg hadde en fast lek hver uke om sommeren.
- Ja. Han var ekkelt flink til alt. - Ikke golf. Måten han shanket ballen på...
- Hvordan ble du så flink? - Pappa oppmuntret meg.
Sa det ville hjelpe meg med å omgås kollegene mine. Han hadde visst rett.
Ja. Iblant glemmer jeg at det er hyggelig å komme seg ut med kolleger.
Onkelen din og jeg pleide faktisk å spille med Phil Kopelman.
Han er ØNH, men nå leder han PR-delen hos autorisasjonsrådet.
Du kan jo ringe ham.
Kan han gjøre noe med ekstraundervisningen min?
Han er rettferdig. Om han syns straffen er for streng,
vil han gjøre hva han kan. Ikke si til Catherine at jeg sa det.
- Nei, vi snakker ikke så mye. - Her er den!
- Ikke så langt fra greenen. - Du er fortsatt i roughen.
- Det passer dårlig. - Vi trenger bare to minutter.
Jeg er ikke i humør til å diskutere noens ansettelsesstatus.
- Vi er her for helsen din. - Den er god, takk.
- Hun har sett skanningene. - Pokker!
Jeg saksøker deg for brudd på taushetsplikten.
Advokatene vet hvor jeg er. Jeg trengte råd.
- Kan jeg ikke få dø i fred? - Hva om det ikke er kreft?
- Du så skanningene. - Jeg gjorde det.
Og selv om de er bekymringsverdige, er det mulig at lesjonene
er et godartet tegn på Budd-Chiari-syndromet ditt.
- Vi kan ta en biopsi for å finne det ut. - Leveren min er full av lesjoner.
En biopsi kan forårsake blødninger, et slag.
Det er farlig og latterlig. Hvorfor anbefaler du det?
Fordi Richard lærte meg å gjøre det. Jeg tror han ville ønske det.
Richard føler at vi snakker om ham.
Er du på kontoret? Jeg kommer innom snart.
- Hva skjer? - Jeg vet ikke. Har hun et slag nå?
- Kom. Dere vil snakke, vi går og snakker. - Ok.
Dr. Naima Cunningham til OS-en.
- Hvordan har pasienten det? - Hun skal straks opereres.
- Har du et øyeblikk? - Jeg burde gå opp igjen.
Jeg kan ikke gå før jeg kjenner hele historien vår.
Jeg prøver ikke å utnytte situasjonen. Jeg vet at tiden din er dyrebar.
Spiller det noen rolle hva som skjedde? Du virker lykkelig.
Jeg vil likevel ha svar.
Før Dave var dette det viktigste forholdet i livet mitt.
Ville ikke du ønsket å vite hvorfor det ble slutt?
Du har ingen bilder av meg fordi du slettet dem.
Jeg kom hjem en kveld, og du lå på gulvet og gråt.
Du hadde funnet ut at jeg hadde vært utro.
Vi var unge, bryllupet nærmet seg.
Jeg tenkte på at moren min ikke kom til å være der. Det var en tabbe på fylla.
En jeg har angret på siden.
Jeg var sikkert knust da, men jeg har det bra nå.
- Du behøver ikke å angre på noe. - Jeg har ikke fortalt deg det verste.
Etter krangelen, satte du deg i bilen...
Én time senere ringte de og sa at du hadde kollidert.
Ulykken.
- Det var ikke noens feil. - Om du ikke hadde vært så opprørt...
Jeg sluttet å tenke sånn for lenge siden. Jeg har forsont meg med det.
Jeg fikk starte på nytt.
Mer sug, takk.
- Hvordan går det? - Jeg tar det siste snittet.
Flott. Trekk unna litt mer.
Noen må gjøre klar et bekken. Jeg skal fjerne siste del.
- Har vi fått ut hele svulsten? - Vi må bekrefte det, men det ser bra ut.
Nei. Han blør.
- Hvor? - Jeg ser det ikke.
- Har du noe hos deg? - Nei, ingenting.
- Kompresser. - Er det fra blodåren som går til svulsten?
- Det ser ut til å komme fra normalt vev. - Der. Dr. Schmitt har rett.
Den er fra en interkostal arterie. Millin, du stenger den.
- Rettvinklet pinsett og silke. - Takk.
Har du den?
- Greit. Sånn? - Ja. Bra.
Pass på at knuten er rett. Flott.
- Hva nå? - Nå feirer vi.
Godt jobbet, alle sammen.
Dr. Schmitt, vil du fortelle faren de gode nyhetene etterpå?
Den er grei.
Setter inn stenten. Hun virker ikke sjefete for meg.
Nora og Megan fikk meg til å kaste så de kunne øve på å slå, og de ertet meg.
På en svært upassende måte.
Hun trodde ikke at du måtte redde livet hennes.
- Ok. Gjør klar til å injisere fargen. - Ok.
Jeg må utvide med en ballong.
- Hva ser du? - Det kommer blod fra stenten.
Riktig. Hva nå, Kwan?
Du utvider ballongen for å dytte stenten inn i aortaveggen.
Godt jobbet. Jeg fører ballongen inn.
Den er inne. Fyller ballongen.
Bra.
Greit. Injiser fargen.
- Lekkasjen er reparert. - Godt jobbet, alle sammen.
La oss fjerne hylsteret så dr. Hunt kan plassere stenten.
Operasjonen gikk veldig bra.
- Takk. - Cal er en fin gutt.
Når han våkner, har jeg et dødsbra faktum til ham.
Det var ikke med vilje.
- Hent lorazepam. - Hva skjer?
- Hent Beltran og Shepherd. - Ja.
Ok. Det går bra. Jeg er her.
Det er det som kalles en birdie.
Jeg vil si at om vi hadde spilt fotball, hadde jeg slått dere begge ned i støvlene.
- Jeg vet ikke. - Gå tilbake til golfbilen.
Vi har fortsatt litt dagslys. Skal vi slå litt på treningsfeltet?
Hva?
Ser du ikke hvor latterlig det er at du er redd for å bli utslitt i OS-en?
Du har mer fokus og utholdenhet enn en kandidat.
- Golf er annerledes, ok? - Nei, ikke så annerledes.
Begge krever utholdenhet og konsentrasjon. Lidenskap.
- Jeg gjorde en feil. - Vi gjør alle feil.
Ikke alle er over 65.
Det rimer ikke. Ikke misforstå. Det er bra at du gjør opp status.
Noe annet ville vært uforsvarlig. Men fra mitt ståsted holder du fortsatt koken.
- Hvorfor er det peanøttskall på gulvet? - Vil du gå et annet sted?
- Det er en sushi-restaurant over gaten. - Nei. Her vil Richard aldri se etter meg.
- Skal vi snakke om mulighetene dine? - Jeg forstår fordelene og ulempene.
Det jeg ikke vet, er om jeg er sterk nok, har energi nok.
Kroppen er sliten, og det dere ber om... Flere operasjoner, en ny behandling...
- Om det ikke er godartet. - Vi vet at oddsene er ørsmå.
Men de eksisterer.
Jeg hadde forventet mer av deg, Catherine Fox.
Du har knust alle barrierer, oversteget alle forventninger.
Ikke sant? Hvorfor gir du opp?
Du bør ta en annen tone om du vil ha tilbake jobben.
Jeg kan finne en annen jobb.
Men du har så mye å leve for. Hvorfor vil du ikke prøve?
Tror du at jeg bare lener meg tilbake og venter på døden?
Som oftest føler jeg meg som den samme unge kvinnen jeg var.
Men jeg tror ikke på mirakler. Jeg tror på vitenskap, og den er ikke på min side.
Kanskje. Eller kanskje ikke. Men det vet vi ikke uten en biopsi.
Hvor mange av pasientene dine har trosset alle odds? Hvorfor dem og ikke deg?
Ok. Gjør den fordømte biopsien. Men en av dere betaler for drinkene.
Så bra at du ringte Megan nå. Du var mye sykere enn noen skjønte.
- Vi mistet deg nesten. - Ja. Men nå vil du bli helt frisk.
- Tusen takk. Til alle sammen. - Bare hyggelig.
- Megan. Kan hun få vite om dette? - Ja, jeg skylder henne livet mitt.
La oss ta noen prøver.
- Ok. - Takk.
Du ser virkelig ut som faren din.
Utrolig at du husker ham. Du må ha vært seks eller sju da han døde.
Han hjalp meg opp til klatrestativet en gang. Det har jeg aldri glemt.
Fint å se deg.
Jeg kom så raskt jeg kunne. Hva er...
- Herregud. Ponsgliom. - Med omkringliggende lesjoner.
Men han blir skannet hvert år. Gikk de glipp av det?
Det kan ha vært for lite til at de så det. Denne hjernesvulsten vokser raskt.
Snart vil den påvirke alle livsfunksjonene. Pust, blodtrykk, hjerte.
Kan vi ikke gjøre noe? Stråling, cellegift?
Vi kan gi ham stråling, men det vil kanskje gi ham to smertefulle måneder.
- Det er en dødsdom. - Jeg skal snakke med Cal og faren.
Jeg skal gjøre det. Jeg skal si det.
Det er sykepleieren, Karens, bursdag.
Vi prøvde mange ulike bryllupskaker, og du ville ha sitron.
- Jeg tror det var vår største krangel. - Det blir aldri mindre rart.
Jeg har akkurat møtt deg, men vi kranglet om kake for fem år siden.
Du har brutt tid-rom-kontinuumet.
Ja.
- Jeg skjønner hvorfor jeg likte deg. - Å ja?
Du er morsom og smart.
Du vet at når du smiler, gjør øynene dine... De glitrer.
Nei.
Ser du? Morsom. Og du kommer med kake.
Selv om du redder andres liv hele dagen.
Jeg har ikke følelser for minnene jeg har mistet, fordi...
Du kan ikke savne noe du ikke visste har skjedd.
Men jeg skulle ønske jeg husket deg.
Jøss, jeg er så lei for det.
- Det går bra. - Nei, det...
- Det er greit. - Nei, det er...
Det har vært en lang dag. Jeg har mye å tenke på, og...
Det går bra. Det er greit.
Jeg må gå inn igjen.
Men om du noensinne trenger noe...
- Da vet jeg hvor du er. - Ok.
Hvor lang tid har jeg?
Fra noen uker til måneder.
- Det er alt? - Jeg beklager så mye.
Husker du følelsen når skolen slutter,
og du er ute og leker med vennene dine,
og det føles som sommeren vil vare evig?
Det er fordi vår oppfatning av tid ikke er fast.
To måneder kan føles som ti år. Og ti år kan gå som et øyeblikk.
Hei.
Vi kan få til mye på et par måneder.
Jeg vil ikke dø.
Her.
Hva vil du gjøre...
før du dør?
Du har alltid villet dra på romleiren.
- Ok. - Den er bra.
- Hva mer? - Jeg vil se Mount McKinley.
- Og lese Ringenes herre på nytt. - Det er en av mine yndlingsbøker også.
Kom du under par?
Det går bra. Ndugu sa at dere var på banen.
- Ja, det gikk bra. - Må ha vært fint.
- Unnskyld? - Jeg har aldri hatt venner høyt på strå.
Det er ikke derfor jeg er her, om det er det du mener.
- Jeg fikk det beste ABSITE-resultatet. - Er det sånn det er?
Få det beste resultatet og så får du spille golf? Jeg burde lest mer.
Megan fortjener ros. Hun visste at noe var galt og fikk orden på det.
Megan tok noen telefoner. Du reddet et liv.
- Kommer straks tilbake. - Ok.
- Dr. Webber. Jeg vil bli sjef igjen. - Ok.
Jeg har en hel tale om hvorfor jeg fortjener det.
Gled deg over serien.
- Jeg blir litt til. - Gå og gjør det du må.
I dag suger.
Stakkars gutt.
Noe mindre trist er at jeg så to kandidater kysset i heisen.
- Ikke dårlig. - Kan du huske den tiden?
Da fremtiden var så lys? Alt var mulig.
Nå er jeg ganske sikker på at Meredith skjuler noe for meg.
Og avdelingen min har gitt pasientene mine til andre.
- Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre nå. - Det gjør jeg.
Hei, kunne sagt velkommen tilbake, men jeg har også vært borte.
Vi er ikke tilbake.
Vi trenger hjelp med en klinikkprosedyre. Kan vi få en operasjonssykepleier?
En operasjonssykepleier på klinikken? Ok. Hvem er spesiallegen?
Kom igjen.
- Jeg har akkurat fått jobben tilbake. - Ja.
Og jeg vet at jeg er ansvarlig for at du mistet den.
Og jeg ville ikke spurt om det ikke gjaldt liv eller død.
Ok. Ikke la meg angre på det.
Hei. Det var tøft. Er alt i orden?
Jeg trodde at om jeg stengte av smerten, ville det ikke gjøre vondt.
Men...
jeg tok feil.
Det er noen minner vi sikkert ikke ville ha noe imot å miste.
Dødsfallene, kjærlighetssorgen, vanskelighetene.
- Skal du dra snart? - Jeg ser over Herons notater.
Hva vil skje når du gjentar kandidatåret
og leser notater og skifter bandasjer mens jeg får operere?
Dette handler ikke om deg. Jeg vil ikke reddes.
Det gjør familien min.
Men jeg vil ikke være sånn. Jeg vil ta ansvar for feilene mine.
Men det handler litt om meg?
Men minnene, som nevronene, går sammen til å bli den du er.
- Hva? - Spre dere ut! Gå i dekning!
Hei. Er alt i orden?
Han har det bra.
Om vi bare husket det hyggelige...
- Gjør deg klar til å bli overvunnet. - Jeg skal knuse deg.
- ...ville vennskapene ikke være så sterke... - Hva gjør du? Kom deg ut.
Hør på henne.
- Er alt i orden? - Jeg har det bra, skatt.
...og kjærligheten ikke like søt.
Å, elskede
Tusen kyss fra deg
Og det blir aldri for mye
Og jeg vil aldri stanse
Jeg elsker at du synger.
En million dager i dine armer
- Og det blir aldri for mye - Aldri for mye
- Sånn, ja.
- Og jeg vil aldri stanse - Vil aldri stanse
- Aldri for mye - Aldri for mye
Så hold fast på det vonde sammen med det gode.
En dag vil du bli glad for det.
Oversatt av: S. Marum