Creierul stochează o singură amintire în milioane de neuroni.
Gata, nu mai suport!
Cum poți să dormi așa? Kwany! Kwan-Kwan!
Bună! Scuze... Cine ești?
Un neuron reține parfumul partenerului de la balul liceului,
altul, sunetul făcut de închiderea fermoarului rochiei,
iar unul, melodia favorită pe care am dansat în acea noapte.
Pleci la muncă? E ora 03:00.
Spune-i și lui Griffith.
- Cine e fata din camera ta? - Nimeni.
- De ce dormi aici? Sforăie? - Mă culc la loc.
Ca să ne amintim întreaga seară, e nevoie ca toți acești neuroni
să comunice între ei pentru a întregi imaginea.
Când creierul suferă un traumatism, neuronii pot fi privați de oxigen și muri.
Au uitat să aprovizioneze pansamentele. Putem lua de la Cardiologie?
- Pentru o asistentă. - Bine.
- Cum au supraviețuit fără noi? - Nu știu. Știi o Nora Young?
Da, era prietena surorii mele din cartier. De ce?
Megan o trimite cu esofagul perforat de la o fundoplicatură Nissen.
L-au suturat, dar mai are o fisură.
N-am mai văzut-o de mulți ani. Era o pacoste, autoritară și stresată.
Adică încrezătoare și ambițioasă.
Rămânem doar cu frânturi din amintiri...
Bună dimineața! Sper că ești pregătit să intri în pâine.
Am idei noi pentru testele genetice.
Ăla e un analizator PCR nou? De unde e?
- Dr. Ridgeson a primit o subvenție. - Kate Ridgeson?
- De ce-l ține în laboratorul meu? - E laboratorul ei acum.
Corect.
Desigur. E păcat să lași gol un laborator o săptămână.
O să întreb la administrație ce au disponibil.
Un miros, un gust, o senzație.
'Neața.
Când pierdem din amintiri...
Lăsați, urc pe scări.
...nu le mai recuperăm.
- De ce n-a bipăit când s-a deschis? - Bun, să nu intrăm în panică.
- A mai văzut oameni sărutându-se. - E șefa noastră! Una dintre...
Are altele pe cap astăzi.
Ne facem intrarea ca niște bazate ce suntem,
de parcă nu s-a întâmplat nimic și va fi bine.
Bine.
- Ai vorbit cu Catherine? - Vine în curând.
- Pardon! Eu am ajuns prima. - E ceva urgent.
- N-ai fost concediată? - E cam mult spus.
Dr. Fox, vă rețin un minut?
Știu că ne-am certat,
dar aș vrea să revin în postul de coordonator de rezidenți.
Dr. Fox, am stabilit că vom discuta despre studiul meu, nu?
Sună-mi secretara și fă o programare, dr. Bailey.
Și mi-am mai pus și tocuri!
Luați loc.
Ce tupeu ai!
Ce-ar fi să-mi mulțumiți că am venit să vă examinez
căci nu știe nimeni că vă tratez pentru Budd-Chiari?
Ai o branulă?
- Încet. - Dacă nu, mă concediați?
Acolo. Mulțumesc!
Bine, dar, dacă e verișoara lui, de ce n-a spus așa?
- Kwan are o musafiră misterioasă. - Nu-mi pasă!
Va fi haios când vei fi stagiar în iulie și vom fi șefele tale.
Bună!
- Bună! Bună dimineața! - Bună dimineața...
- Unde-i Kwan? - Aici!
Credeam că ești bolnav. Apropo de asta.
Dacă aveți simptome de gripă, stați separați ca să nu vă molipsiți toți.
Ia să văd ce facem azi...
- Ce vrea? - Să vorbim despre relația noastră.
La spital?
A refuzat să plece. Deși are amnezie, tot încăpățânată e.
Bun! Griffith, ești cu Altman. Yasuda, cu Beltran.
Shepherd s-a întors, deci Millin la Neuro. Kwan, cu Hunt.
Adams, se pare că mă vei ajuta cu fișele pacienților.
Ndugu te-a solicitat, așa că tu alegi.
- Poate ar trebui să văd ce vrea. - Excelentă idee!
Dacă vrea cineva să schimbe, am nevoie de un stagiar.
Deci... Unde... Da, bineînțeles.
Hai, echipă!
Dacă scoți un pansament ca să vezi rana, pansezi la loc!
Am responsabilitățile mele! Nu pot sta după fundul tău toată ziua!
- Nu se sfiește, nu-i așa? - Nu prea.
Și ieri m-aș fi luat în clanță cu ea, dar azi încerc ceva nou.
Zău? Ce anume?
Detașare profesională. Știu că nu prind postul la Pediatrie.
Am văzut lista candidaților, cineva a lăsat-o în camera asistentelor.
- Scuze, am vrut să-ți zic. - Nu-i nimic.
Știam că n-am luat notă suficient de mare și n-am experiență în domeniul cercetării.
- Găsesc altceva. - Nu mă îndoiesc.
Bun, să facem vizita medicală.
Știți că sunt peste 200 de morți pe Everest?
Un fleac! Ai auzit de o bărcuță numită Titanic?
Elvis a murit pe closet. Nu că ai ști cine e.
De infarct, nu constipație. Puțini știu.
- Minunat! - Sunt pastorul de gașcă.
De când a murit mama lui, Cal e obsedat de moarte.
La vârsta ta eram obsedată de îmbălsămare, înțeleg.
- Yasuda? - Cal Wang, 15 ani.
Diagnosticat acum opt ani cu sindromul Li-Fraumeni,
o boală genetică asociată cu predispoziție la cancer.
E în remisiune după un cancer renal tratat acum doi ani.
A fost internat pentru analize din cauza durerilor de spate.
Nu doarme, n-are poftă de mâncare.
- A reapărut cancerul, așa-i? - Să nu ne grăbim.
Vom mai face teste pentru a afla cauza durerii.
- Dar analizele sunt normale. - Dr. Schmitt are dreptate. Vom vedea.
Dr. Yasuda te va duce la tomografie și vorbim după ce primim rezultatele.
Putem vorbi despre refinanțarea studiului meu?
Vrei să-mi pocnească cheagul?
Meredith?
De ce nu mi-ai zis că vii în oraș?
Te-ai răzgândit? Revii la Fundația Fox?
- Negociez detaliile. - Cum adică?
- A zis ceva Catherine de finanțare? - Nu-i momentul potrivit.
- De ce nu-mi spui? - Vorbim mai târziu?
- Examinez o pacientă. - A terminat de scanat.
- Cancer la ficat? - Ce?
Ficatul e plin de tumori.
SPITALUL GREY-SLOAN
ANATOMIA LUI GREY
Dr. Ndugu? Am auzit că m-ați solicitat.
Dr. Pierce mi-a zis că ai refuzat postul din Chicago.
Da, era o șansă extraordinară, dar sunt mulțumit aici.
Avem șanse extraordinare și aici. Ce-ar fi să ne ajuți în laborator azi?
Pregătim o anastomoză vasculară pentru rezidenți.
Vă căutam, dr. Webber.
Voiam să vă mulțumesc că „ați ținut reduta” în lipsa mea.
Verificam programarea operațiilor. E vraiște fără Bailey.
Sper să nu vă supărați, dar v-am programat operații pe două săptămâni.
- Și nu sunt doar hernii. - Cine te-a pus?
- E datoria mea de șefă de secție. - Nu ești.
- Catherine a zis că revin în funcție. - Ești angajată ca chirurg la Cardiologie.
Când îți vei face treaba fără să încalci regulile
sau fără să deturnezi fonduri, mai vorbim.
Am înțeles.
Bine. Mulțumesc.
Ne ocupăm de asta de ceva timp. Ce ziceți de o pauză?
- Nu-i cazul. - Poate tu n-ai nevoie,
dar eu sunt la spital de 36 de ore.
Joci golf, nu?
Hai și tu, Adams!
Îmi spui cine e fata sau trebuie să-ți forțez mâna?
- Bine ați revenit! - Mersi! Haideți!
Nora Young, 46 de ani.
Fundoplicatură Nissen complicată de o perforație de esofag.
Fisură și infecție după operația de urgență.
- Rooster, te-ai făcut băiat mare! - Bună!
- De dv. e vorba? - Din păcate.
Owen... Scuze, dr. Hunt. Ce ciudat sună!
Dr. Hunt l-a interpretat pe Rooster în gimnaziu, în 1980...
În fine, nu contează anul. În Annie.
- Ați jucat pe scenă? - Într-o piesă, pentru mărirea notei.
Purta bretele și-i tremura vocea.
Gata. Ea e soția, dr. Teddy Altman.
- Te va opera. - Bună! Bine ai venit!
Mersi că ți-ai făcut timp! Megan a zis că ești șefă.
Prietenii lui Megan sunt prietenii noștri.
Vedem filmele de la ultimul spital și stabilim după.
- Mulțumesc! - Hai!
- Te simți bine? - Da, n-am nimic.
Auziți, am un botez. Îi dați ăsta lui Cal?
- Un catalog de sicrie? - Voia camuflaj, dar am găsit doar verde.
Are 15 ani!
Are o boală genetică care-l predispune la cancer.
Nu-i nevoie să-mi explicați patologia pacientului.
Dacă vreți să-i dați catalogul, deși nu vă sfătuiesc, dați-i-l personal.
Sunteți împăcat cu mortalitatea?
- Părinte, cu tot respectul... - Sunt pastor.
- Dar îmi poți spune James. - Grozav. Scuzați-mă, am treabă.
Ăla e catalog de sicrie?
Vestea bună e că pare a fi o tumoare benignă la baza coloanei.
- Însă e imensă. - O putem extrage?
Nu știu cum, e lângă coloană.
Vezi ce pacienți nu au operații programate și fă-le programări.
- Dr. Shepherd, nu știam că te-ai întors. - Încerc să-mi intru ușor în mână.
Scuze că-ți stric planurile, dar mă poți ajuta?
Nu știu cum să procedez.
- Chiar că e un puzzle. - Da.
Ai avea timp să-l examinezi? Are dureri foarte mari.
Îmi fac timp.
Programați-l pentru IRM și faceți un model 3D al coloanei.
- Deci cam asta a fost. Așa mor. - Nu știm sigur.
Îmi cunosc cancerul, Meredith.
Fie e metastază, fie e alt cancer. Niciuna din variante nu-i bună.
Vom ști sigur după ce mai facem niște teste.
- Nu încerca să mă liniștești. - Bine. Nu vreți să vă liniștesc?
- Spuneți-i lui Richard. - Nu!
- Vă poate ajuta! - Nu, Meredith.
- Ar vrea să vă ajute! - Știi câte complicații am pe an?
Neutrofile scăzute, dureri de spate, dureri în piept, dureri în fund!
Nu vreau să se sperie în fiecare lună sau săptămână.
Să lase totul la o parte ca să vadă dacă trăiesc sau nu.
Nu s-a terminat. Ăsta nu-i sfârșitul.
Poate pentru tine nu, dar pentru mine e.
O să sune ciudat, ținând cont unde sunt, dar parcă sunt vedetă de cinema.
Ai dreptate, sună ciudat.
Am patru copii. Toată ziua spăl rufe și fac pachețele.
Azi am mers cu avionul, mă cocoloșiți, nici nu m-am spălat.
- Probabil par deplorabilă. - Glumești? Nu știu cum fac mamele față.
Cu antidepresive și vin. Cel puțin eu așa fac față.
- Ai vrut familie mare? - Voiam să fiu reporter la Casa Albă.
Apoi l-am cunoscut pe soțul meu. Familia lui are o fermă mare de sfeclă.
Orice fermier are nevoie de-o soție. Avea, tocmai încheiem divorțul.
- Îmi pare rău. - Mie nu.
Verificăm dacă sunt gata analizele și dr. Altman îți va explica procedura.
Cum a ajuns la etajul ăsta? Te cuplezi cu nepoata vreunui pacient?
Nu!
- Bună! N-ai voie la ATI. - Ți-am adus un covrig.
N-ai mâncat nimic dimineață.
- Nu mănânc dimineața și asta te irita. - E cea mai importantă masă a zilei.
Cafeaua e cea mai importantă.
Dacă eram logodiți, de ce-am găsit doar o poză?
- Nu știu. - Cum ne-am cunoscut?
La o petrecere de Halloween. Erai costumată ca un glob disco.
Era așa de mare, că nu încăpeai pe ușa băii.
Așteptam să intru și m-ai rugat să strâng costumul ca să te poți strecura.
Arătam ridicol și râdeam amândoi întruna.
Apoi ți-am văzut reflexia în oglinjoarele de pe costum
și îmi amintesc că m-am gândit că te plac din toate unghiurile.
Probabil era plăcut să fiu iubită așa.
De ce ne-am despărțit?
- A fost complicat. - Cum adică?
Cod galben!
- Cod galben la Terapie Intensivă. - Defibrilator!
Cod galben la Terapie Intensivă!
Ieși!
Bun, briză din nord-est.
Să-l vedeți pe maestru!
Nu se poate!
Gaura nu-i dincolo?
- Poate l-a orbit soarele. - Sunt ruginit.
- Nu-i nimic. Adams, te pricepi? - Cât de cât.
Bine.
- Asta e „cât de cât”? - Față de băieții cu care joc de obicei.
- Tânărul tocmai ne-a insultat, dr. Ndugu. - Ai văzut unde s-a dus mingea mea.
Să vedem dacă le mai am.
Excelent!
Ți-ai găsit nașul!
Puneți-mă la curent!
A vomat peste un litru de sânge și tensiunea e infimă!
Face stop cardiac!
Poate fi hemoragie gastrointestinală sau fistulă aortoesofagiană.
Griffith, ajută-mă să pun un balon de tamponare.
Vreau tampoane, perfuzie și radiografie!
- Gata, respiră! - Bun.
Griffith, ai mai pus balon de tamponare?
Poftim. E ca o sondă nazogastrică.
O să-i bagi cateterul pe gât, în spatele tubului traheal.
Bun!
- Cred că sunt în stomac. - Umflă balonul.
Ia să văd.
Perfect! Luați aparatul! Trebuie să activăm tracțiunea!
Kwan, conectează aspirația la portul esofagian.
Bun!
Aveți dreptate, hemoragia e de la esofag.
Umflă balonul esofagian. Trebuie să ne mișcăm repede!
- Încă o perfuzie? - Da.
- Cum stăm, Griffith? - Balonul e umflat.
Bravo! Ce facem acum?
- TEVAR și stent pe fistulă. - Excelent!
- Kwan, programează procedura! - Hemoragia s-a oprit.
Dr. Bailey...
- Vreau să examinezi un pacient. - Nu sunt angajata spitalului.
Îmi pare rău pentru dimineață.
N-aș fi zis că-ți pare rău când m-ai împiedicat să-mi reiau slujba.
Și n-aș zice că-ți pare rău
că Sydney Heron dă încă ordine stagiarilor mei.
Sydney Heron s-a întors?
Cu tot cu atitudinea ei vioaie, pasiv-agresivă.
- Așa că apelează la ea. - Nu apelez la Sydney Heron.
Apelează la Webber.
- Nu pot. - De ce?
Pacienta nu vrea ca el să afle.
Bun, ce avem aici?
Tumoarea a invadat coloana vertebrală și apasă pe măduva spinării.
E incredibil că a ajuns până aici fără să aibă simptome.
Toată viața a stat prin spitale. Are toleranță mare la durere.
Nu-mi pot imagina cum e să te gândești la 15 ani
că ai putea face oricând cancer și să mai dai și teză la geometrie.
Dacă intrăm prin față, nu putem stabili marginile posterioare.
Dacă intrăm prin spate, nu putem accesa cutia toracică.
Nu-l putem roti în timpul operației?
Nu-i nevoie dacă stă pe o parte.
Tu îi deschizi pieptul și-l operezi din față în spate,
iar eu îl operez din spate.
Crezi că-i prea riscant?
N-avem altă soluție. Să vorbim cu el și cu tatăl lui.
- Cal nu-i în salon. - Unde e?
S-a dus cu pastorul. Cică să nu ne facem griji.
Ce? Îl ajută!
Nora are o fistulă aortoesofagiană și nu găsesc pe nimeni care să mă ajute.
- De ce nu răspunde nimeni în sala 6? - Găsim pe cineva.
Scoți pe cineva din joben?
Bailey e la clinică, Richard e liber, iar Sydney Heron are o urgență.
- Sydney Heron? - Noua Bailey.
- E mai excentrică, n-o pot înghiți. - Sigur Richard ar veni pentru o urgență.
- Nu-i o idee bună. - De ce? E o operație ușoară pentru el.
Vrea să fie șef și n-are încredere în mine.
- N-ar trebui să operăm împreună. - Poți termina, te rog? Mersi!
Cum adică n-are încredere în tine? Ce i-ai spus când ți-a zis?
Nimic, deja și-a făcut o părere. Știi ce voi face?
O să-l chem pe Richard și mă înlocuiesc pe mine cu Beckman.
Nora a venit ca s-o operezi tu. Te ajut eu să pui stentul.
E prima ta zi înapoi la Urgențe.
Iar tu ești cel mai bun chirurg cardiotoracic!
- Lasă-mă să te ajut! - Mersi, ne vedem în sala de operații!
Nu vrea intervenții. Mai că am legat-o ca să-i iau sânge.
N-o condamn. A trecut prin multe.
Credeam că nu vorbești cu Catherine zilele astea.
Tu te înțelegi cu toți pacienții?
E o pionieră, o respect.
A deschis drumul, mi-a arătat ce-i posibil.
Îi datorez cariera, chiar dacă m-a pus pe tușă.
Deși, sinceră să fiu, a fost alegerea mea.
Uite, tumorile astea par să fi crescut în timp.
N-ar fi trebuit să se fi metastazat și în alte locuri?
- Ar putea fi alt cancer. - Dacă nu-i cancer?
Poate sunt hemangioame sau puncte de grăsime de la ischemie.
Șansele sunt aproape nule.
Vorbim de Catherine Fox. Orice e posibil.
- Așa vreau. - Salut!
- Ce faceți aici? - Îmi planific înmormântarea.
Nu mori. Ai o tumoare benignă pe care o vom opera astăzi.
Yasuda, du-l pe Cal în salon, te rog.
Bun, pleacă trenul!
El a vrut.
Știu că va mai face cancer și că probabil unul îl va omorî.
Dar nu mă pot gândi la asta
fiindcă trebuie să-i scot tumoarea care-i apasă pe coloană.
Te crezi Dumnezeu?
- Îmi fac meseria. - Lasă meseria, fii om!
Obsesia lui cu moartea, curiozitățile, glumele... E speriat!
Vă spune că e speriat!
Are o boală genetică incurabilă. Nu-l pot trata.
N-o pot face să dispară. Dacă eu nu pot, tu mai mult ca sigur n-ai ce face.
Poate că ești mai școlit decât mine, poate ești mai respectat...
- ...dar nu știi toate răspunsurile. - Și tu le știi?
Eu n-am răspunsuri.
Eu pot doar să ascult.
Încearcă și tu.
Am găsit-o!
Ba nu, e o piatră.
Eu și unchiul tău jucam golf vara în fiecare săptămână.
Da, era nesuferit de bun la orice.
Nu și la golf. Mereu lovea mingea cu bontul crosei.
- Cum de ești așa de bun? - Tata m-a presat să învăț.
Zicea că mă va ajuta să socializez cu colegii.
- Și a avut dreptate. - Da.
Uneori uit cât e de plăcut să mai ieși din spital cu colegii.
Dacă mă gândesc bine, eu și unchiul tău jucam cu Phil Kopelman.
E orelist, dar acum e la Consiliul de Acreditare a Absolvenților de Medicină.
N-ar strica să-l suni.
Credeți că m-ar ajuta să nu mai repet anul?
E rezonabil.
Dacă crede că pedeapsa e exagerată, sigur va face tot ce poate.
Dar nu-i spune lui Catherine c-am zis așa.
- Nu prea vorbim. - Aici e!
- Poftim, nu-i departe de green. - Ești încă pe iarbă, Ndugu.
- Nu-i momentul. - Te reținem doar două minute.
Nu am chef să discut despre poziția de angajat al cuiva.
E vorba de sănătatea ta.
Sunt sănătoasă, mulțumesc.
- Ți-a văzut filmele. - La naiba, Grey!
Te dau în judecată pentru asta!
Să mă caute avocații tăi. Mai voiam o părere.
- Nu mă puteți lăsa să mor în pace? - Dacă nu e cancer?
- Ai văzut filmele. - Da.
Deși sunt îngrijorătoare, există o șansă ca tumorile
să fie depozite benigne ale sindromul Budd-Chiari subacut.
- O biopsie ne-ar lămuri. - Ficatul e împânzit de tumori!
Biopsia mi-ar putea cauza hemoragii, atac cerebral.
E periculoasă! Nu-și are rostul!
- De ce mi-ați recomanda-o? - Asta m-a învățat Richard.
Și cred că asta ar vrea.
Probabil sughiță întruna.
Richard - Ești la birou? Vin și eu în curând.
Ce are?
Nu știu. Face atacul cerebral acum?
- Hai! Parcă ziceați că vreți să vorbim! - Bine!
Dr. Naima Cunningham e așteptată în sala de operații.
- Ce-ți face pacienta? - O bag în operație în câteva minute.
- Putem vorbi o clipă? - Ar trebui să mă duc sus.
Nu pot pleca până nu aud întreaga poveste.
Jur că nu încerc să profit. Știu că ești ocupat.
Mai contează ce s-a întâmplat?
- Pari fericită. - Nu înseamnă că nu vreau răspunsuri.
Până la Dave, a fost cea mai importantă relație din viața mea.
Nu știu de ce s-a încheiat. Tu n-ai vrea să știi?
N-ai poze cu mine fiindcă le-ai șters.
Am ajuns acasă într-o seară și te-am găsit plângând pe podea.
Aflaseși că te înșelasem.
Eram tineri, data căsătoriei se apropia
și mă tot gândeam că mama nu va fi prezentă.
A fost o greșeală la beție pe care o regret în fiecare zi.
Precis am suferit foarte mult atunci,
dar acum sunt fericită.
N-ai motive să regreți.
Nu ți-am zis ce-i mai grav.
După ceartă, te-ai urcat în mașină...
și o oră mai târziu, m-au sunat să-mi spună că ești la spital.
Accidentul.
N-a fost vina nimănui.
Dacă nu erai atât de supărată...
De mult nu mă mai gândesc la asta. M-am împăcat cu gândul.
Și am luat-o de la capăt.
Aspirați, vă rog.
- Cum merge? - Fac ultima incizie.
Excelent!
Mai depărtați puțin!
Bun, pregătiți o tăviță. Scot ultima bucată.
Am scos tumoarea?
Histopatologia v-a confirma, dar așa pare.
Nu, are hemoragie!
- Unde? - Nu văd.
- Vezi ceva în partea ta? - Nu.
- Tampoane! - O fi vena care alimenta tumoarea?
Sursa pare a fi țesutul normal.
Am găsit-o! Dr. Schmitt are dreptate. Sursa e o arteră intercostală.
- Am să te rog s-o coși, Millin. - Pensă și fir, vă rog!
Mulțumesc.
Ai reușit?
- Așa? - Da, bun. Fă nod dublu.
Perfect!
- Și acum? - Acum sărbătorim.
Bravo, echipă!
Dr. Schmitt, îi dai tu vestea bună tatălui după ce-l ducem la reanimare?
Da.
Introduc stentul. Nu mi s-a părut autoritară.
Nora și Megan mă puneau să le arunc mingea la antrenament și mă șicanau.
- Chiar jignitor, aș putea spune. - Sigur nu bănuia că-i vei salva viața.
Injectăm substanța de contrast.
La naiba! Balon de dilatare!
- Ce vezi, Griffith? - Hemoragie la stent.
Corect. Kwan, ce facem?
Dilatăm balonul ca să împingem stentul în peretele aortei.
Bravo! Introduc balonul.
Bun, umflu balonul.
Bun.
Injectați substanța!
- Hemoragia s-a oprit. - Bravo, echipă!
Să scoatem tubul ca să pună dr. Hunt stentul esofagian.
Operația a decurs perfect.
- Mulțumesc! - Cal e grozav.
Am să-i spun o curiozitate mortală.
N-a fost intenționat.
- Lorazepam! - Ce are?
- Cheamă-le pe Beltran și Shepherd! - Va fi bine! Sunt cu tine!
Asta da birdie!
Țin să menționez că, dacă am fi jucat fotbal,
aș fi șters pe jos cu amândoi.
- N-aș fi așa sigur. - Du-te și du cartul.
Ziua nu s-a încheiat. Mergem să îți mai exersezi lovitura?
Ce?
Nu ți se pare ridicol că îți făceai griji că obosești în sala de operații?
Ești mai atent și mai energic decât un stagiar.
- Golful e diferit. - Nu-i chiar așa de diferit.
Ambele necesită anduranță și concentrare. Aceeași pasiune.
- Am făcut o greșeală. - Toți facem greșeli.
- Nu toți au peste 65 de ani. - Da, n-aș zice.
Nu mă înțelege greșit, ar fi iresponsabil să nu fii autocritic.
Dar, din câte văd, ești încă în putere.
- De ce au coji de alune pe jos? - Vrei să mergem altundeva?
Este un restaurant japonez simpatic vizavi.
Nu, Richard nu m-ar căuta niciodată aici.
- Vrei să-ți prezentăm opțiunile? - Cunosc avantajele și dezavantajele.
Nu știu însă dacă am curajul, energia.
Sunt obosită și ceea ce-mi cereți...
- Alte operații, alte tratamente. - Doar dacă nu-i benign.
- Șansele sunt minuscule. - Dar nu inexistente.
Catherine Fox, mă așteptam la mai mult de la tine!
Ai spulberat toate barierele invizibile, ai depășit așteptările.
De ce te dai bătută?
Nu ridica tonul la mine dacă îți vrei postul înapoi.
Găsesc altă slujbă dacă e nevoie.
Ai atâtea motive să vrei să trăiești! De ce nu încerci?
Crezi că stau degeaba și aștept să mă găsească moartea?
În general mă simt încă tânără, când aveam lumea la picioare.
Dar nu cred în minuni.
Cred în știință, iar știința nu-i de partea mea.
Poate că nu, poate că da. Dar nu știm până nu facem biopsia.
Câți pacienți v-au depășit așteptările?
De ce ei și nu dv.?
Bine, faceți biopsia aia.
Dar una din voi face cinste.
Mă bucur că ai sunat-o pe Megan. Erai mai bolnavă decât credeam.
- Mai că te-am pierdut. - Dar te vei face bine.
- Vă mulțumesc! Tuturor. - Cu plăcere!
- E Megan. Pot să-i zic cum te simți? - Te rog. M-a salvat.
- Să-i facem niște analize. - Bine.
Chiar semeni cu tatăl tău.
Nu pot să cred că ți-l amintești. Aveai vreo șase-șapte ani când a murit.
M-a ridicat pe umeri o dată ca să ajung la bare. N-am uitat.
Mă bucur că te-am văzut.
Am venit cum am putut. Ce...
- Isuse, gliom pontin intrinsec difuz. - Și s-a răspândit.
Face tomografii complete anual. Cum de l-au ratat?
Poate era prea mic ca să-l observe. E o tumoare malignă care crește repede.
În curând îi va afecta toate funcțiile vitale.
Respirație, tensiune, inimă.
Îl putem ajuta cu radiații sau chimioterapie?
Radiația îi va oferi doar două luni agonizante.
E o condamnare la moarte.
- Mă duc să vorbesc cu ei. - Mă duc eu.
Le spun eu.
E ziua asistentei Karen.
Am gustat vreo 12 torturi pentru nuntă, dar tu voiai de lămâie.
A fost marea noastră ceartă.
Tot mi se pare ciudat.
Abia te-am cunoscut, dar ne-am certat pe tort acum cinci ani.
Ai depășit barierele timpului.
Da...
- Înțeleg de ce te-am iubit. - Serios?
Ești nostim și inteligent.
Știi că îți sclipesc ochii când zâmbești?
Ba nu.
Vezi? Ești nostim.
Și îmi aduci tort.
Chiar și după ce-ai salvat vieți toată ziua.
Nu-mi pare rău că mi-am pierdut amintirile.
Nu-ți poate lipsi ceva ce nu îți amintești că s-a întâmplat.
Regret că nu-mi amintesc de tine.
Îmi... îmi pare rău!
- Nu-i nimic, sincer. - Ba nu! Nu, e...
Am avut o zi lungă și am multe pe cap și...
Nu-i nicio problemă.
Mai bine mă întorc înăuntru.
Dar...
dacă ai vreodată nevoie de ceva...
Știu unde te găsesc.
Bine.
Cât timp mai am?
Pot fi câteva săptămâni sau câteva luni.
Atât?
Îmi pare rău!
Știi cum e când se termină școala
și te joci afară cu prietenii
și ai impresia că vara nu se mai termină?
Asta fiindcă percepem timpul diferit.
Două luni pot părea cât zece ani, iar zece ani pot trece cât ai clipi.
Ascultă!
Putem face multe în câteva luni.
Nu vreau să mor!
Ia să vedem...
Ce vrei să faci...
înainte să mori?
Voiai să mergi în tabăra spațială.
- Bun. - E mișto!
- Și mai ce? - Vreau să văd muntele McKinley.
- Să recitesc Stăpânul inelelor. - E și preferata mea, pe bune!
Ai câștigat sub par? Ndugu mi-a spus că ați jucat golf.
- A fost bine. - Ce bine!
- Poftim? - N-am avut niciodată prieteni sus-puși.
Nu de asta am ajuns aici, dacă asta insinuați.
M-am clasat primul din grupă.
Așa funcționează? Dacă te clasezi primul, te iau la golf?
Trebuia să învăț mai bine.
Mă plec în fața lui Megan. A știut că ceva nu-i bine și a insistat.
A dat câteva telefoane, tu ai salvat-o.
- Vin imediat. - Bine.
Dr. Webber!
Îmi vreau postul!
Bine.
- Am pregătit un discurs de ce îl merit. - Ai câștigat, Altman.
- Mai stau puțin. - Fă ce ai de făcut.
Ce zi de rahat!
Bietul copil!
Trecând la vești mai puțin deprimante, am prins două stagiare sărutându-se.
- Mișto! - Mai știi când eram stagiare
și aveam un viitor strălucit în față? Orice părea posibil.
Acum cred că Meredith îmi ascunde ceva
și departamentul mi-a realocat cazurile cât am lipsit.
Nu știu ce să fac.
Știu eu.
- Bună! - Bună!
- V-aș ura bun-venit, dar și eu am lipsit. - N-am revenit.
Avem nevoie de ajutorul tău. Ne dai o asistentă la clinică?
O asistentă? La clinică?
Bun... Cine e medicul specialist?
Fiți serioase!
- Abia mi-am recăpătat postul! - Știu.
Și știu că e vina mea că l-ai pierdut.
Nu te-aș ruga dacă n-ar fi ceva foarte important.
Bine, să nu cumva să regret!
Bună!
A fost crunt. Te simți bine?
Credeam că, dacă ignor durerea, n-o să sufăr.
Dar...
m-am înșelat.
Probabil nu ne-ar deranja să pierdem unele amintiri.
Morți, despărțiri, necazuri.
Mai stai mult?
Revizuiesc fișele lui Heron.
Cum va fi când tu vei repeta anul,
vei completa fișe și schimba bandaje, iar eu voi opera?
N-are legătură cu tine.
Nu vreau să fiu salvat. Așa face familia mea.
Eu nu vreau să fiu așa. Vreau să-mi asum răspunderea pentru greșeli.
Dar mă privește și pe mine, nu?
Dar amintirile, precum neuronii, ne ajută să fim cine suntem.
Ce?
Răsfirați-vă! Adăpostiți-vă!
Salut! Te simți bine?
Da, se simte bine.
Dacă ne-am aminti doar clipele frumoase...
- Bun. Pregătește-te să fii nimicit! - Te sparg!
...prieteniile ar fi superficiale...
- Ce faci, Jules? Ieși din colț! - Ascult-o!
- Te simți bine? - Da, dragul meu.
...și poveștile de iubire n-ar fi atât de frumoase.
Iubita mea
O mie de săruturi de-ale tale
Și tot nu-mi ajung
Nu vreau să se termine
Hai, ador să te aud cântând!
Un milion de zile în brațele tale
- Și tot nu-mi ajung - Nu-mi ajung, nu-mi ajung
- Nu-mi ajung - Așa!
- Nu vreau să se termine - Nu vreau să se termine
- Nu-mi ajung - Nu-mi ajung
Deci acceptați și răul, și binele.
Într-o zi vă veți bucura.
ANATOMIA LUI GREY
Subtitrarea: Adrian Bădițoiu