Eșecul este ceva care nu poate fi evitat.
- Dr Cristina Yang! - Mulțumesc, dr Hunt.
Procedeul este neexperimentat,
iar riscurile asociate sunt neobișnuit de mari.
Dar acesta nu este un motiv ca să nu încercăm.
Fiecare om de știință a dat greș de mai multe ori.
- Te simți bine? - Da.
Din fericire, pacientul răspunde foarte bine deocamdată.
Semnele vitale sunt stabile, iar noi sperăm
că vor rămâne așa. Dacă va fi așa,
îmi exprim optimismul rezervat că acest procedeu va fi un succes...
Victorie este o exprimare mai bună.
Dr Yang a avut o victorie.
Datorită ei bebelușul Nathan se simte foarte bine acum.
Cei pe care ni-i amintim,
cei care ne-au schimbat viața.
Savanți, cercetători, medici...
Vom imprima altă venă portă, o vom testa
și vom căuta un material mai rezistent.
Adică o luăm de la zero?
Ei sunt cei care n-au acceptat eșecul.
Da.
Bună dimineața!
Aveți o operație în după-amiaza asta?
- Doar o colecistectomie. Mă încălzesc. - Nu veniți la nunta lui Kepner?
Am programat prima operație când nu va fi nimeni aici.
- Nu vreau să fac mare tam-tam. - Tu ai de rezecat o tumoare.
- O termini la timp? - O termin la timp.
Bine.
Și tu operezi. Te ajută tratamentul?
- Sunt mândru de tine, Bailey. - Nu vreau să fac mare tam-tam.
- A mers binișor. - Nu mai lucrezi cu mine.
Și sigur ți-ai depășit orele săptămâna asta. Du-te acasă și ia-ți o zi liberă.
- De ce? - Nu știi când să taci.
- Trebuiau să afle cât de extraordinar... - Nu-mi place să vorbești în numele meu.
- Mai ales în acest caz. - Ross a spus ceea ce trebuia spus.
Tu nu erai în apele tale.
- Te pierduseși complet. - Am făcut doar 68 de ore săptămâna asta.
Revista asociației medicale vrea un interviu. Va fi scurt.
- Vino în sala de conferințe C. - Mă îngrijorezi.
Te miști prea repede în ultimul timp.
- Nu sunt singura care a observat. - Cine mai este?
- Nu contează. - Am greșit? Munca mea nu este...
Ceea ce faci este minunat.
Doar că devii... O să te epuizezi.
Cred că știu despre ce-i vorba. Trebuie să te eliberezi de tensiune.
Nu o mai facem.
Dacă ți-e teamă că înseamnă mai mult, nu e așa. E pentru relaxarea ta.
- Tu trebuie să te relaxezi. - Eu mă simt foarte bine!
Îmi pare rău. Nu mă respinge.
Mă simt foarte bine.
Ross, du-te acasă.
Prima dată stabilim câmpul receptor al tuturor senzorilor.
Derek, cei de la Kleiss Neuroscience vor ajunge aici în 20 de minute.
Nu pot. Trebuie să-l duc pe Bailey la ora de muzică.
- Despre ce-i vorba? - Vor să discutăm o chestie de cercetare.
Nu-i o simplă chestie. Este inițiativa prezidențială de mapare cerebrală.
- E acea chestie. - Nu. Începem faza a doua.
Acum e creierul meu. Meredith să ia restul, eu îi iau creierul.
- Scap eu de ei. - Nu. Accepți oferta lor.
Și veniți amândoi la nunta lui Kepner.
Eu nu merg. Bailey operează în sfârșit.
Prefer să operez decât s-o văd pe Arizona arătând fabulos,
în timp ce eu sunt un gunoi amărât pe care și-l curăță de pe pantof.
- Nu face asta! - Știu că voi credeți că așa fac eu mereu.
- Toată lumea vine la nuntă, da? - E obligatoriu?
- Este exact... - Cum faci de obicei.
Știu cum fac de obicei, și nu fac așa!
Ea a însemnat ceva. Am avut o relație.
Poate că au avut o relație.
- Nu cred. - N-au avut.
Ce face tatăl tău? Le-a spus asistentelor că ești băiatul lui.
E mândru de tine. Cum se simte?
Nu știu și nu-mi pasă.
Ajutați-mi copilul! A fost călcat de o mașină!
Domnule, nu-l mișcați! Să nu-l mișcați!
- Aduceți targa! - Și un guler cervical!
Conducea tractorul. A dat într-o groapă și a căzut.
- A trecut remorca peste el. - S-a mișcat de atunci?
- Da, a încercat să se ridice. - Îl ducem direct la radiologie.
- Cum se numește? - Cody.
- Cody, sunt dr Robbins. Mă auzi? - N-ați chemat ambulanța?
Ba da, dar a leșinat. Mi-a fost frică, n-am putut să aștept.
- Așa că l-am adus eu. - Spuneți că s-a mișcat?
- Da. E un lucru bun, nu? - Domnule, vă rog să vă retrageți.
Vom face tot ce putem.
Scuzați-mă. Grey, ziariștii vor să fotografieze imprimanta.
- Se poate acum? - Da. Unde vrei să stăm?
E pentru cazul lui Nathan Glazier.
- Imprimă ceva pentru proiectul meu. - Nu-i nimic. N-o să facă diferența.
Ne întoarcem mai târziu.
Stați chiar lângă imprimantă.
E perfect, dr Yang.
ANATOMIA LUI GREY Sezonul 10 Episodul 12
Traducerea și adaptarea: BlackAmber, ploi78 & JohnnyB
Comentarii pe www.tvblog.ro
Fractură de vertebră cervicală cu deplasarea fragmentelor osoase.
Cheam-o pe Torres. Abdomenul e plin cu sânge.
- Trebuie operat imediat. - Trebuia să aștepte ambulanța.
Cred că și-a paralizat propriul copil.
- Nu trebuia să-l aducă. - Încă nu știm, Alex.
- Mă ocup eu. Du-te la tatăl tău. - Nu-i nevoie.
N-ai nimic să-l întrebi? Nu l-ai văzut de mult. Eu aș avea multe întrebări.
Ajută-mă să-l duc la sala de operații și te chem dacă am nevoie de tine.
- Se va face bine? - Are hemoragie internă.
Trebuie operat imediat. Are și gâtul rupt.
Se poate mișca, nu? S-a mișcat înainte.
- Da, înainte să fie adus... - Vom face tot ce putem.
Stați liniștit.
- Arăți... - Nu!
- Să nu spui drăguț. - Îngrozitor. Dar înțeleg de ce.
- Ce cauți aici? - Vânez domnișoare de onoare.
- E o tradiție la fermieri? - Tu vii?
- Înțeleg dacă nu vrei să vii. - Vrei să vin?
- Da! Bineînțeles! - Atunci o să vin.
Mulțumesc!
Ai grijă. Părul e...
Elliot Hooks, 20 de ani, internat pentru rezecție repetată
a tumorilor bronhopulmonare. Ar fi a...
- Nu cred că e corect. - Ba este. Am fost operat de 312 ori.
Am început tratamentul la patru ani.
Adenoamele lui reapar și-i amenință laringele și plămânii.
Trebuie să le operăm cu laserul.
- O dată la șapte sau zece zile. - Dar 312?
- E mult. - M-am obișnuit.
Părinții mei și-au luat casă la câteva străzi de aici.
E ca atunci când te muți aproape de o școală bună.
- Nu, nu te operez. - Poftim?
Dacă aș cultiva în laborator celulele tumorale
și aș crea un medicament special care să oprească dezvoltarea lor,
dacă aș găsi tratamentul care le oprește?
- Și nu mai e nevoie de operație? - Nu, niciodată.
- Dumnezeule! - Chiar așa!
Nu crezi că băiatul ăsta a făcut destule operații?
- Ba da. Îmi pare rău. - Normal! Hai să deschidem laboratorul.
Nu! Eu n-am făcut destule operații.
Am tot așteptat să reveniți în sala de operații.
La naiba, destul e destul!
Am venit să practic chirurgia și nu fac mai nimic!
Merit ceva mai mult. Așa că eu...
Eu sunt obosită.
- Să mergem. - Trebuie să-l operăm încă o dată.
Am nevoie de probe.
Tu vei face operația de la început până la sfârșit.
- Pregătește pacientul. - Vă mulțumesc.
Aveți grijă. Respirația lui miroase îngrozitor.
- Nu-i nimic. - Ba este. E împuțită.
Știu ce-a mâncat marțea trecută după miros.
Acesta este un diverticul Zenker.
Acești mușchi ar trebui să lucreze împreună
pentru a împinge mâncarea în esofag.
Din păcate, ei se bat cap în cap.
Peretele formează o pungă și acolo se strânge mâncarea.
Întotdeauna simt că am ceva în gât.
A făcut pneumonie din cauza mâncării ajunse în plămâni.
- E un dezastru. - Sunt un dezastru.
Voi face o incizie în mușchiul de jos pentru a permite mâncării să treacă.
- Pereții se vor strânge singuri. - Avem motive de îngrijorare?
Firește, toate operațiile au un anumit risc...
Poate face un atac cerebral sau poate muri. Dar sunt riscuri minime în acest caz.
Există totuși riscul lezării nervilor corzii vocale.
Nu voi mai putea să vorbesc?
- În cel mai rău caz. - E foarte puțin probabil.
- Ai un fund drăguț. - Dalton!
S-ar putea să nu mai pot vorbi. Nu vreau să las nimic nespus.
Ai o pupă minunată!
Și să știi că nu l-am plăcut niciodată pe fratele tău.
Și pe asta puteam s-o țin pentru mine, dar m-am simțit bine spunând-o.
Ești un idiot! Cât de repede îl puteți băga în operație?
Aici erai! Da, ea e vraciul de copii.
Dar ai terminat, da? Putem pleca? Vino cu mine.
- De ce-ai venit? Ai fugit de la nuntă? - Poftim?
Nu! N-am fugit... De ce spui asta? Am nevoie de tine. Vino cu mine!
Domnilor, așa cum știți, însuși președintele
a dat dispoziție comunității noastre
să conceapă o hartă completă a creierului uman.
Kleiss Neuroscience vrea să fie cea care duce totul la bun sfârșit.
Avem o subvenție imensă de la Institutul de Sănătate.
Primii pași constau în dezvoltarea tehnologiei.
Senzorii pe care i-ați creat dv sunt cei mai receptivi.
- Mă simt măgulit, mulțumesc. - Să vedeți ce facem noi.
Mă tem că proiectul meu cu dr Torres îmi ocupă tot timpul.
Aceasta este compensația pe care o veți primi
doar pentru consultanță de la distanță.
N-am de gând să mă uit. Nu-i vorba de compensație.
- Uitați-vă ce scrie. - Nu vreau.
- Uitați-vă... - Nu-i vorba de bani.
- Sunt mulți bani. - Nu-mi pasă câți bani sunt.
- Nu-i vorba de asta. - Măcar vă uitați la clipul nostru?
Da! Se uită.
- Ascultă ce au de spus. - Categoric!
Kleiss Neuroscience...
Cartografierea drumului către viitor.
Vrei să vezi filmulețul? Hai să ne uităm.
Încă o dată. Sus.
Sunt prea obosit.
- Scuze, scumpo. - Ne lași puțin singuri?
Am o întrebare.
Eu te-am recunoscut imediat. Cum să uiți o soție și trei copii?
- Cum se poate așa ceva? - Am distrus totul.
Luam din ce în ce mai multe droguri,
îmi impuneam să uit fiindcă nu mă mai suportam.
Însă îmi amintesc de tine. Îmi amintesc că râdeai în somn.
- Aveam vreo patru ani pe atunci. - Erai un copil fericit.
Cred că eu am rezolvat asta.
Îmi amintesc că m-ai dus o dată la bâlci.
La unul din alea ambulante,
în care călușeii sunt prost făcuți și se poate muri în ei.
Dar ne-am dat de câte două ori în fiecare.
- A fost o seară frumoasă. - Îmi amintesc.
Mama ta a avut o cădere.
Smulgea tapetul de pe pereți, spunea că se ascunde cineva acolo.
- Femeia aia era cu nervii la pământ. - Care-i treaba cu cealaltă familie?
- Cu ei cum a rămas? - Ceva mai bine.
Aș putea să mă întorc. Naomi e dură, dar nu e mama ta.
- Nu e nebună de legat. - Gata, încetează.
- Nu mama a fost problema. - Nu vreau s-o vorbesc de rău.
Dar nu știi cât e de greu să fii cu o asemenea persoană.
Cine crezi c-a avut grijă de ea? Că s-a interesat de ea?
A internat-o ca să nu-și facă rău singură? Cine crezi c-a avut grijă de copiii tăi?!
Am făcut tot ce-am putut.
Dacă asta-i tot ce poți, mai bine renunță!
Tot ce poți nu face doi bani! Eu am fost tatăl!
Eram un copil, dar eu am fost tatăl! Tu ai fost un nimic!
Tu plecaseși! Nu ești bun de nimic!
Gata, gata.
Pleacă de aici.
Pot să îmbin vertebrele cervicale 5 și 6, dar trebuie să lucrez repede
dacă vrem să evităm paralizia.
Mulțumesc, ești un geniu! Bisturiu de zece.
Sunt un fel de geniu. Eu și Derek am început faza a doua.
- Reacția la presiune tactilă. - Grozav! Ce veste bună pentru voi!
E o veste bună și pentru tine. Scopul este o proteză
la fel de sensibilă și de receptivă ca piciorul pe care l-ai pierdut.
O să fii la fel ca înainte.
Pregătește-i gâtul. Eu mă duc să mă spăl.
Ți-am spus că te chem eu dacă am nevoie de tine.
- Ce face tatăl tău? - Ce vrei să fac?
Ia o pensă.
Ajută-mă să găsesc sursele de hemoragie.
- Meredith! - April, ce faci aici?
Dumnezeule! Fugi de la nuntă?
- Nu-ți face griji, știu ce să fac. - Pe bune?
De ce toată lumea crede că fug?
Nu fug. Vino cu mine.
- Dar... - Nu.
Ați chiulit la toate probele pentru rochiile de domnișoare de onoare, așa că
Am aduc croitoreasa la voi.
O să arătați bine la nunta mea.
Bună ziua! Fără haine, vă rog.
E datoria voastră să faceți asta pentru mine.
Te-am văzut la conferința de presă.
Ce s-a întâmplat cu tine acolo?
Trebuia să le spun ce am făcut, dar nu sunt sigură sută la sută.
Ce vrei să spui?
Nu prea înțeleg cum de mai trăiește copilul acesta.
Canalul? Te-ai gândit că n-o să reușească?
N-a reușit. Am scos-o la capăt, dar nu știu ce am făcut, Mer.
A fost ca atunci când îi tragi una televizorului.
L-am reparat, dar nu știu sigur cum.
Mă simt ca o impostoare.
Și ai mers așa mai departe?
Nu ai spus asta nimănui?
Cui, Mer? Tu nu vorbeai cu mine, Alex era împotriva mea.
N-aveam pe nimeni. N-am avut de ales.
A fost cea mai bună variantă pentru el.
Aveai dreptate.
Avem păreri complet diferite.
- Mer, te rog. - Nu. Poate că am exagerat
și poate că am ceva de dovedit,
dar n-o să fiu niciodată așa de arogantă ca tine.
Știi ceva, Meredith?
Du-te dracului!
Ți-am ascultat prostiile săptămâni în șir și mi-a ajuns.
Stați așa.
Și de aceea la Kleiss Neuroscience ziua de mâine începe azi.
- Ei bine? - Impresionant.
Așa cum am mai spus, sunt mult prea ocupat.
Derek, au nevoie doar de opinia ta.
- Nu e vorba de o mutare, nu? - Nu, nu, nu.
O să fie doar câteva vizite, odată la câteva luni.
Încă o dată, sunt flatat, dar
Pur și simplu nu am timp.
- Doar ghidați-ne în ceea ce facem. - Nu.
- Nu dacă asta e ceea ce faceți. - Credeți că e ceva greșit
- la abordarea noastră. - Metoda noastră este ultima...
Cu metoda dv nu s-ar putea mapa nici măcar sfincterul uman.
- Derek. - îmi pare rău, dar...
ei m-au făcut să spun asta.
Vă uitați la o planetă.
Eu vă spun să faceți un pas înapoi...
și să priviți universul.
Nu săruți pe cineva doar țuguind buzele.
Vezi pe cineva și îți aduci aminte de ce îl dorești.
Sistemul nervos simpatic îți accelerează pulsul,
lobul frontal îți reduce inhibițiile și simți că trebuie să-l săruți.
Toate astea se petrec simultan.
Acționăm atât din instinct, cât și din condiționare.
Așa funcționează creierul.
Să nu ne mai uităm la ce facem.
Să vedem de ce facem asta.
Adică spune că trebuie să schimbăm amplasarea senzorului?
- Nu, nu înțelegi, Tim. - Dar vreau să înțeleg.
Spune să schimbăm tot.
- Spune că... - Unde te...
Încep să se prindă.
imagini mai rapide și mai profunde ale întregului creier.
Știi rochia aceea...
- Cea mov cu dungi? - Da.
- Chiar arăți grasă în ea. - Poftim?!
- Ai spus că arăt bine. - Am mințit.
Dar vreau ca ultimele mele cuvinte să fie sincere.
Tu ești superbă. Dar cu rochia aceea...
- Nesimțitule! - Arăți ca un car alegoric.
Am fost la trei nunți cu rochia aia.
E cântecul nostru. Ultima șansă, iubito.
Riscul de a-i afecta corzile vocale sunt atât de mici
Tăiați-i-le. Tăiați-i corzile vocale, vă rog.
Tu rămâi aici, Karen.
Vino încoace.
Ne vedem după aceea.
Mergi mai în lateral.
Acolo.
Gata.
Trebuie să-mi cer scuze.
Nu trebuia să vorbesc așa cu dv.
De ce? Ai obținut ceea ce voiai.
Și ai avut dreptate.
E de datoria mea să te învăț.
Nu prea făceam asta.
Nu știam sigur dacă mi s-a dat o răsplată sau o pedeapsă.
Așa sunt eu, enigmatică.
Ia-o pe aia.
Să nu-ți fie niciodată frică să-ți aperi drepturile.
Doar să te asiguri că ai dreptate când faci asta.
Cât de adevărat!
Trebuie să lupt pentru ceea ce merit.
Este incredibil de adevărat.
Știu, doar eu am spus-o. Ai ratat-o pe aia.
Spune-mi și mie cum poți să te dedici
sută la sută familiei și sută la sută meseriei.
E clar că e imposibil...
- Pentru îmi tot sabotezi proiectul. - Serios acum, Mer.
Împrumutatul imprimantei n-a avut nimic de-a face cu oaia ta moartă.
Te-ai gândit vreodată că poate proiectul tău e pur și simplu un eșec?
Da, pentru că sunt un doctor îngrozitor de prost.
- Am stabilit deja asta. - Nu, n-am spus niciodată așa ceva.
- Ai spus că... - N-am spus niciodată așa ceva!
Dar tu ai spus că sunt un om îngrozitor...
și ai tot repetat asta...
pentru că nu sunt de acord cu tine.
Pentru că sunt dedicată muncii mele.
Pentru că nu vreau un copil?
Când am devenit așa un monstru în ochii tăi?
Putem vorbi?
Shane, pleacă de aici!
Am crezut că trebuia să audă ce ați făcut, iar dv i-ați minimalizat importanța.
Shane, am spus să ieși! Du-te acasă!
Și am avut dreptate.
- Poftim? - Un e-mail de la fundația Harper Avery
prin care cer un studiu de caz și noutăți despre starea pacientului.
- Poftim? - Candidați la premiul de anul acesta.
Dați-o jos și dați-o jos.
O să-ți pui piciorul cu pantof cu toc?
Arată grozav, dar mereu te doare după ce îl porți.
Plus că nunta e la fermă, deci e posibil să fie noroi.
O să mă descurc.
- Bine. - Ai reușit să faci decompresia măduvei?
- E paralizat? - E prea devreme să mă pronunț.
- O să-i spui tatălui? - Ce să-i spună tatălui?
Cel mai probabil, leziunea la coloană a fost provocată de tatăl lui
în timpul transportului.
O, Doamne! Trebuie să aștepți să vină ambulanța.
N-a știut.
Da, și acum copilul lui e posibil să nu mai poată să meargă?
Era mai bine dacă nu se băga.
Callie, încetează!
Băiatul lui era rănit și încerca să-l ajute.
Uneori încercăm să facem un bine,
dar nu avem habar că de fapt provocăm mai multă durere.
Sigur că nu-i spunem.
Nu.
Nu am cum să ajung cu aparatul.
Sunt prea multe stricturi.
Va trebui să intru prin gât.
- Bine. - Da.
Poftim.
Ce crezi că i-a spus?
Habar n-am.
Deși nu cred că sunt prea multe pe care să nu și le spună.
Nu-i așa? Cum faci să ajungi așa?
- Nu există nimic ce nu ți-aș spune. - Mă îndoiesc.
Mai avem mult până acolo.
Lași chestii după tine.
Lași păr peste tot. Lași sutiene peste tot.
Nu e adevărat și nu e frumos.
Când stai la mine în weekend,
lași păr pe toate pernele și câte un sutien pe fiecare clanță.
Ți-ai lăsat un sutien în sertarul cu argintărie.
- Pe care? Era albastru? - De ce ai atât de multe sutiene?
Tu ai o figură furioasă.
Eu am o figură furioasă?
Da, atunci când te gândești sau când rezolvi o problemă
sau doar numeri restul, oamenii cred că ești supărat.
- Nu sunt supărat. - Știu. Doar că așa arată figura ta.
- Încep să mă supăr. - Atunci ar trebui să zâmbești mai des.
Ai un zâmbet minunat.
Cred că i-a spus că o iubește.
Poate.
Spune cu voce tare și vezi ce se întâmplă.
Poftim?
Nimic, e ceva ce mi-a spus odată Mark Sloan.
- E gata, doctore. - Mi-a spus: Dacă iubești pe cineva,
spune-i, chiar dacă ți-e frică,
dacă o să creezi numai probleme
sau dacă o să se aleagă praful de viața ta.
- Spune-i și vezi ce se întâmplă. - Drăguț.
Doamne sfinte!
- Ce cauți aici?! - Ce cauți tu aici?
- Lucrez. - În ziua nunții noastre?
Trebuie să câștig suficient ca să pot să-mi iau liber după nuntă.
- M-ai văzut. - De-abia te-am zărit.
Nu ți-am văzut rochia. Nu ți-am văzut coafura.
Ai cumva pe cap o pălărie foarte mare?
Ce mai ghinion!
Nu, nu. Nu.
E bine. E bine, pentru că...
Dacă te vedeam prima dată pe ziua de azi
în rochie de mireasă și coafată, arătând minunat,
mi-aș fi amintit că nu te merit și probabil că aș fi leșinat.
Și am ajunge tot aici. Și nu ne-am mai căsători.
Și ar trebui să-mi taie costumul la care încă mai am de plătit.
Mă bucur că te-am văzut așa.
Pentru că o să te văd așa în fiecare zi
pentru tot restul vieții.
Și te iubesc așa.
Și eu te iubesc.
De-abia aștept!
Nu uita de șosetele negre.
Matthew?
E posibil ca lipsa reacției să fie din cauza traumei sau a inflamației măduvei.
E posibil să își revină în timp.
Și dacă nu?
E posibil să rămână paralizat. Tetraplegic.
Trebuie să așteptăm.
E vina mea, nu-i așa?
Mișca atunci când s-a întâmplat.
Apoi l-am adus aici.
Eu am făcut asta.
Eu i-am făcut asta.
Încercați să-l ajutați.
Nu e vina dv.
Dv ați încercat să faceți ce ați crezut că era mai bine.
Da?
Din păcate, n-am putut să ajung la diverticule cu aparatul,
așa că am intervenit chirurgical.
Dar totul a decurs bine...
Și va avea o respirație foarte proaspătă.
Mulțumesc.
Se trezește.
Bună, dragule!
Ce e cu el?
- Cheamă-l imediat pe Shepherd. - Dalton?
Dați-mi voie.
Dalton?
Pot să fiu competitivă atât ca mamă, cât și în chirurgie.
Doar că tu nu crezi că pot să concurez cu tine.
Nu poți, Mer, pentru eu numai asta fac.
Asta e tot ce vreau să fac.
Așa că nu te mai smiorcăi la mine că ai luat o decizie pe care acum o regreți.
Crezi că regret faptul că am o familie?!
Cred că te simți depășită. Și asta te doare,
dar nu te-a obligat nimeni să ieși din joc.
Nu am ieșit din joc!
Doar că eu nu-mi sabotez prietenii ca să câștig!
- Și eu asta fac? - Asta fac rechinii.
Tu ai spus asta din prima zi.
Dacă țin bine minte, vorbeam despre tine.
De cât timp te culci cu Shane?
Roșește și dacă vede o gleznă dezgolită.
Te-a văzut în sutien și nici măcar n-a clipit.
Nu e treaba ta!
Nu trebuie să te justifici în fața mea.
Se cuplează cu cel mai bun profesor ca să fie sigur că stoarce tot ce poate.
Așa ai făcut și tu la facultate și în anul de stagiatură.
Felicitări!
Ai ajuns să fii personajul pe care îl venerezi.
Și tu ai ajuns să fii personajul de care râdeam.
Salut!
- Îmi pare rău. - Nu ai de ce să-ți ceri iertare.
Așa cum ai spus și tu.
Ai făcut tot ce-ai putut și...
Uite că n-am ajuns pe drumuri, așa că...
Mulțumesc.
- Îmi vreau familia înapoi. - Noi nu suntem o familie.
N-am ajuns pe drumuri pentru că tu ai plecat.
Aaron, Amber și mama sunt bine acum pentru că tu ai plecat.
Dacă ai fi rămas, probabil că aș fi ajuns să vând bere.
Sau poate ți-aș fi călcat pe urme și până acum aș fi murit de supradoză.
Dar ne-ai părăsit, slavă Domnului!
Așa că nu te mai învinovăți.
Poate o să reușești cu băiatul tău din Florida.
Mult noroc!
Cu bine, Jimmy!
A avut un atac cerebral grav.
E posibil ca în timpul operației să se fi deplasat un cheag de sânge în carotidă.
Rar se întâmplă așa ceva la operații, dar se întâmplă.
Vom încerca toate mijloacele de reabilitare
- dar mă tem că... - Nu puteți să-l faceți bine?
Îmi pare rău.
Deci s-a trezit, dar...
nu poate vorbi?
Deocamdată nu.
Dar vom face tot ce se poate pentru el, Karen.
Îmi pare foarte rău.
Dalton.
Iubitule?
Aude ce-i spun?
Nu suntem siguri.
Am făcut noi ceva greșit?
Nu.
A fost ceva neprevăzut. E...
Te...
Poftim?
Ce voiai să spui?
Nimic. Nimic.
Nu-i așa că nu vii la nuntă?
Poți să te ocupi și de pacienții mei?
Ba vin,
pentru că atunci când lupți pentru ceea ce meriți, reușești.
Și eu o merit.
Nu o să stau deoparte.
O să vin la nuntă,
și, de față cu toată lumea, o să-i spun Arizonei ce simt,
și o să fie obligată să facă față.
Și vorbesc ca o nebună!
Și asta e... așa fac eu!
Da, așa e!
Mulțumesc! Mulțumesc că nu m-ai lăsat să fac asta.
Mă ocup eu de pacienții tăi.
Mulțumesc.
- La naiba! - Ce e?
Tocmai i-am spus lui Jo că îi țin eu locul,
dar deja am făcut 80 de ore săptămâna asta.
Te ajut eu. Introdu-ți parola.
Du-te la meniu...
Aici găsești Introducere manuală.
Să te trecem cu... 60.
Tu așa faci?
Credeam că și tu faci la fel.
Când mai dormi?
Mă ocup eu de pacientul cu accident cerebral al lui Avery.
Te duci la nuntă, nu-i așa?
Pentru că ai țipat azi la toată lumea.
Da, mă duc să mă schimb și apoi s-o iau pe Emma.
- Derek... - Da?
Tipii de la Kleiss?
Nu puteai doar să-i refuzi?
Chiar trebuia să-i desființezi?
Crezi că nu vreau să-i ajut? Doar că nu era momentul.
Și cred că îți dorești să mă concentrez pe...
Da, știu, dar...
E o șansă de a ne transforma într-un centru de inovare.
E un apel la datorie, Derek.
E o inițiativă de-a președintelui.
Dacă președintele îți cere să-ți faci datoria, ți-o faci.
Faci ceea ce ți se cere.
Ceea ce ai făcut tu în armată a fost o chemare și un sacrificiu.
Dar în cazul de față
e vorba de niște tipi care încearcă să pună mâna pe niște bani de la guvern
folosindu-se de numele meu.
Respect ceea ce simți.
Dar în cazul de față?
Nu e vorba despre asta.
E așa de drăguț!
După ce terminăm cu asta, vreau să țin un toast.
O să fie o grămadă.
O, nu. Pentru faza doi.
- Proiectul tău. - Proiectul nostru.
Este și al tău. A pornit de la tine.
Nu aș fi făcut asta dacă nu erai tu.
Bine.
Plângi?
Da, știi... Nunțile.
Hai!
Meniți să fie. Drăguț!
Ce e în ele?
- Trebuie să le deschidem... - La naiba!
...când se sărută.
Grozav!
Tocmai i-ai stricat nunta lui Kepner.
Haide!
Am stat toată ziua în laborator.
O să mai dureze câteva săptămâni,
dar cred că pot să-l vindec pe copilul ăsta.
Din punct de medical. O dată pentru totdeauna.
Ce se întâmplă cu tine, Miranda?
Renunți la operații în favoarea rezidenților.
Te-ai întors în laborator, unde te-ai ascuns
atunci când ai avut infecția.
Ce vrei să spui?
Îmi fac griji că renunți la chirurgie.
Înțeleg.
Bine.
Că tot vorbim de renunțat la chirurgie,
hai să vedem de ce ai renunțat tu la chirurgie.
Ți-am mai spus, e vorba de familie. Trebuie să fiu aici.
Uită-te la tine.
Crezi că am fi reușit să ținem situația sub control
dacă nu aș fi fost eu aici?
Ți-a trecut vreodată prin cap că poate simptomele mele s-au înrăutățit
când ai apărut tu, după ce ți-ai dat demisia?
Așa.
Deci asta vrei să spui?
Începe ceremonia.
Domnule Evans?
Are infarct miocardic.
Adu un aparat de E.K.G. și o trusă de resuscitare.
Ești atât de frumoasă!
Ești drăguță.
Dar...
O să ai ochii umflați dacă o să o ții așa.
O să te aduni?
Da.
Nu, sunt bine.
Callie încearcă din greu să mă ierte și să aibă grijă de mine,
și chestia asta mă înnebunește.
- Credeam că vrei... - Vreau. Vreau.
O iubesc și o vreau înapoi.
Eu am fost de vină. Și vreau să repar lucrurile.
Însă ea vrea să mă repare pe mine.
Motivul pentru care am înșelat-o în noaptea aceea...
a fost că cineva era atras de mine.
Și nu mă știa așa cum eram înainte.
Mă știa doar după.
Și era suficient pentru ea.
Iar Callie... mă cunoaște de dinainte
și mă iubește de dinainte.
Iar acum câteodată simt că...
Nu sunt...
- Nu sunt... - Nu ești?
Nu e corect.
Nu e vina ei.
Nu e vina ei că mie nu îmi place să mă simt așa.
Iar Callie... încearcă să... rezolve ea totul.
Iar eu sunt în sfârșit fericită așa cum sunt acum!
Și nu sunt sigură
că ea va mai putea vreodată să mă facă să simt așa.
Îmi pare rău că trebuie să treci prin asta.
Azi.
Am ajuns.
Slavă Domnului!
Regurgitare mitrală acută, posibil cu ruptură de cordaje.
Nu vom ști sigur până nu îl deschidem.
Te-am sunat ca să o chemi pe Yang. Yang e doctorul lui.
Yang e la nuntă. Eu sunt aici.
Plus că eu l-am tratat.
Am făcut o deschidere pericardică de unul singur.
Știu ce fac.
Atunci găsește-l pe Russell sau cheamă medicul de gardă.
Ruth, eliberează imediat o sală de operații și pregătește-l pentru o sternotomie.
Dr Ross, nu sunt de acord. Ar trebui să așteptăm un îndrumător.
Vrei să așteptăm? O să așteptăm.
Și atunci poți să-i explici tu îndrumătorului
că omul ăsta a murit pentru că nu m-ai lăsat să-l ajut.
Asta vrei?
Yang a uitat.
Știam că una dintre voi va uita.
Nu.
Mulțumesc.
Știam eu că o să ajungi.
Când ajungem acolo, Arizona o să-mi ia buchetul.
Tu și Meredith ați putea sta de o parte și de cealaltă a trenei mele,
Cum îndrăznești să spui că nu m-am schimbat?
Nu trebuie să-ți dau explicații ție pentru alegerile pe care le-am făcut.
Cum îndrăznești să spui că sunt la fel ca atunci când am venit aici,
înainte să-i cunosc pe Burke, pe Owen și pe tine.
Viața ta pare diferită pentru că e plină de case, soți și copii.
Și a mea arată la fel, doar că eu nu sunt la fel.
M-am schimbat. Trec prin toate de una singură.
Iar asta... e la fel de greu ca ceea ce faci tu.
Dar credeam că aș putea măcar să te am pe tine.
Sunt atât de invidioasă pe tine, că-mi vine să dau foc la tot.
Tu ai făcut ceea ce eu am încercat, dar nu am reușit.
Și nici măcar nu știi cum ai reușit.
Tot ce ai este timp și dedicare.
Nu ești cea care erai atunci când am ajuns aici.
Ești ceea ce ne-am propus amândouă să ajungem.
Iar tu ai devenit... ceva la care nu ne-am așteptat.
Ești tot atât de bună ca și mamă pe cât ești ca și chirurg.
Și mă bucur pentru tine.
- Dar ne îndepărtăm una de cealaltă. - Știu.
Și nu vreau să concurez cu tine, dar asta fac,
pentru că trebuia să ne impulsionăm una pe cealaltă
și să ne facem viața mereu mai bună, pentru amândouă.
- Din ziua în care ne-am cunoscut, nu? - Da.
- Bine. Și atunci... - Știu. Mă bucur că...
Tăceți!
Nu astăzi.
Voi două... mă bucur că vă rezolvați problemele,
dar nu astăzi.
Iar tu! Știi ce?
Nu mai vorbi de adulter în ziua nunții mele,
pentru că azi mă căsătoresc eu!
Acesta ar fi trebuit să fie momentul meu.
Ar trebui să fiu cocoloșită, aranjată și îngrijită
să mi se dea șervețele, să mi se spună să nu mai plâng de fericire.
Așa că... știți ce?
Nu vă mai gândiți doar la voi și faceți-mă să mă simt specială.
Poftim.
Vrei un șervețel?
- O să... - Arăți grozav.
- Voalul a ieșit foarte drăguț. - Iar tu...
Pericardul e deschis!
Nu-mi vine să cred că facem asta.
Sângele ăsta. De unde vine?
De acolo. Perforație ventriculară.
Am găsit-o. Am degetul pe ea.
Îl trecem pe bypass, corect? Și îi punem un petec.
Nu. Perforația se lărgește deja.
O să-i pun un petec. Am văzut-o pe Yang cum face.
Fir de mătase 2.0.
- Doctore? - Bypass...
Mă descurc! Fir de mătase 2.0!
Dumnezeule! Nu, nu, nu.
Se desface. Se desface în bucăți.
- Shane, așteaptă. - Pot să rezolv asta.
Pot să rezolv asta!
Cheamă ajutoare.
- Pe cine? - Pe oricine.
Shane, peretele inimii i se dezintegrează.
Trebuie să menținem presiunea și să cerem ajutor.
Mă descurc. O să reușesc.
Taci odată!
Shane, dă-te de acolo.
Retrage-ți mâna din pieptul lui și pleacă de lângă masa de operație.
Nu o atinge!
Mă ocup eu de ea!
Sunteți gata?
- Da. - Bine.
Ai ajuns!
- Am ajuns. - Super!
- Vino încoace. - Șefule!
Ați venit!
Normal. Tot spitalul e aici.
- Serios? - Da.
Te place o grămadă de lume.
Acum trebuie să plecați, pentru că o să încep să plâng.
Dacă nu erați dumneavoastră, nu aș fi ajuns aici.
Meriți asta cu prisosință. Și arăți minunat.
Mulțumesc.
Felicitări!
Ce mai fac copiii?
Zola a plâns pentru că n-a putut să vină cu mine,
dar acum s-a liniștit.
Ai răsfățat-o dacă ai stat atât de mult cu ea.
- Arăți extraordinar. - Mulțumesc.
Voiam să-ți mulțumesc, pentru că proiectul ăsta
o să-mi ia mult mai mult timp decât mă așteptam.
Și nu aș fi reușit să fac nimic fără timpul pe care mi l-ai oferit.
Și știu că refuzi multe alte lucruri din cauza asta, așa că îți mulțumesc.
E plăcerea mea.
Ai ajuns.
Bună!
Suntem singura familie de care avem nevoie, da?
Și o să fim împreună mereu, da? Tu și cu mine.
Și dacă o să avem copii, o să fie minunat.
Eu o să fiu un tată bun, tu vei fi grozavă
și o să fim doar noi.
Nu avem nevoie de altcineva, da?
Da. Clar.
Dr Webber, ajutor! Trebuie să veniți!
Du-te să te speli din nou.
Ross?
Ce avem aici, băiete?
Eu sunt de vină.
Ia să vedem.
Înțeleg că e o ruptură în ventriculul drept.
- E vina mea. - Nu știu decât că au nevoie de Webber
iar Shepherd vrea să te duci tu să-l aduci.
Se pare că s-a dus să vadă ce-i cu generatorul.
Te-ai descurcat bine, băiete.
- Este în regulă. - E vina mea.
Nu ai făcut nimic greșit, nu e vina ta.
S-a întâmplat.
Cred însă că e nevoie de un bypass.
Tu ce zici, Ross?
Ai făcut ce trebuia. Ai terminat aici.
- Ce-ar fi să te duci să te odihnești? - Nu!
Când o să mă întorc, o să fie moartă.
E vina mea.
Eu am trimis-o la subsol.
Ross, uită-te la mine.
Uită-te la mine.
Am eu grijă de ea.
O să fie bine.
Du-te să te odihnești.
Eșecul e ceva ce nu poate fi evitat,
de care nu poți scăpa.
Prosoape absorbante! Multe!
Aspiră.
Murphy, vino încoace! Să-l trecem pe bypass.
- Și sunați imediat la cardiologie! - Imediat.
Dar nu trebuie să te lași învins de eșec.
Nu există un exemplu mai bun al puterii dumnezeiești
decât iubirea dintre noi.
April și Matthew sunt azi aici,
luându-și angajamentul să se iubească,
în fața lui Dumnezeu și a voastră, a tuturor.
Să ne rugăm.
Tatăl nostru,
veghează-i pe April și Matthew pe calea pe care o vor porni acum,
în călătoria lor care va dura
pentru tot restul vieții lor pe acest pământ.
Da, sunt dr Shepherd.
Domnule, avem un apel pentru dv.
Pare extrem de urgent.
- Bine. - Vă rog să așteptați.
- Vă voi face legătura. - Mulțumesc.
Trebuie să ții cu dinții de ceea ce vrei.
Dr Derek Shepherd?
Da.
Vă rugăm să așteptați apelul președintelui Statelor Unite.
Cum?
Vă rugăm să așteptați apelul președintelui Statelor Unite.
Și dă-le tăria să-și împărtășească iubirea.
Neclintită în fața oricărei furtuni, solidă prin orice încercare.
O promisiune pe care refuzăm să o încălcăm.
Nu trebuie să accepți eșecul,
ci să accepți orice provocare.
Să nu te dai bătut niciodată.
Încep masajul cardiac.
Să nu renunți niciodată.
Haide.
Iar voi, prietenii apropriați și familiile lui April și Matthew
sunteți astăzi martorii unirii lor.
Promiteți să îi iubiți și să le susțineți căsnicia
de astăzi înainte?
Dacă da, răspundeți Promitem.
Promitem.
Iar acum...
- Vă cunosc pe amândoi... - Ce-i?
- de mult timp... - Îmi pare rău.
Ridică-te.
Și sunt fericit să fiu astăzi aici și să pot face asta pentru voi.
April și Matthew,
vă cunosc pe amândoi de mult timp
și sunt fericit să fiu astăzi aici...
Te iubesc, April.
Te-am iubit dintotdeauna.
Iubesc totul la tine.
Iubesc până și lucrurile care nu-mi plac la tine.
Și vreau să fii cu mine.
Te iubesc și cred...
că și tu mă iubești.
Așa este?
Ridică-te și înfruntă-ți destinul.
Traducerea și adaptarea: BlackAmber, ploi78 & JohnnyB
Comentarii pe www.tvblog.ro