Varje kraft ger upphov till en lika stor, motriktad kraft.
Akuten fylls av folk som har fått se det i praktiken.
- Har du gjort våfflor? I vårt kök? - Nej, inte jag.
Din syster, mellan tårfyllda samtal med fästmannen.
Fallskärmshoppare och andra vars djärva drag ger brutna ben.
Att vara hemifrån är jobbigt. Jag förstår henne.
Du tog hit henne. Du borde skicka hem henne.
- Har hon sagt det? - Hon hålls praktiskt taget gisslan.
Vi tar det i kväll.
I kväll? Vi ska operera ihop i eftermiddag.
Jag blev inbokad på ett möte. Amy får ta operationen.
- Jag beklagar. - Det var inte det.
Våfflorna är ljuvliga. Jag kommer att sakna vår gisslan.
Kirurger får hantera effekterna.
Vi samlar alla delar och försöker pussla ihop dem.
- Hör ni... Jo är döende. - Det är stresseksem.
- Nån av oss ska få sparken. - Jag har gått upp fyra kilo.
- Du kanske ska sluta äta. - Låt bli den där!
Jag ska inte få sparken. Jag tänker vara osynlig.
- Nej, vi borde visa vad vi kan. - Hur ska ni ha det?
- Låt bara bli att få sammanbrott. - Ska ni dra upp det igen?
- Det hände en gång! - Det är nog jag. Sist in, först ut.
Du är Baileys man och Webbers gunstling.
Jag behöver två för ronden. - Warren, Murphy!
Tack för det som var.
Braden Morris värden ser strålande ut.
- Kan han få komma ut? - Det verkar så.
- Varför ser du då så ledsen ut? - Jag måste berätta om behandlingen.
Först måste jag berätta för styrelsen.
Yang, jag gav en patient stamceller-
- med attenuerat hiv som vektor, för att bota hans SCID.
Jag gjorde det utan föräldrarnas samtycke.
Oj.
- Funkade det? - Jajamän.
Bra jobbat!
Nu har jag berättat det för styrelsen. Dags att träffa föräldrarna!
Vilket gulligt foster! Jag vill visa det för mamma.
- Om två veckor. - Det är ju jättelänge!
Då måste vi berätta för min mamma. Hon bråkade om ett hypotetiskt barn.
Vad gör hon när det är på riktigt?
- Hej på er! - Hej!
Jag kollar bara läget på gyn... om alla delar är som de ska.
- Ja. - På er båda?
- Callie Torres? - Det är jag.
- Jag klarar mig själv. - Okej.
- Det var... - Hemskt! Jag vet inte.
- Hej! Den första kandidaten väntar. - Jag är på väg.
Otroligt att han tvingar dig att välja din efterträdare.
Jag intervjuar för dr Russells efterträdare.
Det är ett straff, som att tvingas flyttstäda.
- Owen har stöttat mitt beslut. - Nåt är på gång. Jag känner det.
- Usch. - Vilket fejs.
Säg nu att det inte är ett straff.
Tack för våfflan.
Jag ska hämta kompresser.
- Vill du ha tejp eller Coban? - Var kom du ifrån?
Jag försöker bara hjälpa till. Vara proaktiv. Det är mitt jobb.
En 30-årig man. Motorcykel i krock med stadsjeep.
- Värdena är stabila. - Wilson, vill du hjälpa till?
Gör akut omhändertagande och röntga honom.
- Jag kommer när jag är klar här. - Okej. Javisst!
- Tack för chansen! - Varsågod.
- Otroligt! Får vi ta hem honom? - Ja.
Vad härligt. Tack så mycket, dr Bailey.
Tack för att ni lät honom bli frisk av egen kraft.
Mr Morris... Braden blev inte frisk av egen kraft.
- Hur menar ni? - Jag gav honom behandlingen.
De reagerade inte som jag hade hoppats.
- Såg du inte risken för rättsföljder? - Jag hoppades de skulle se helheten.
Dr Edwards var inte inblandad.
Visste hon vad du gjorde och underlät att anmäla det?
Då var hon inblandad. Jag ska ringa våra jurister.
Stanna här och prata inte med någon. Rör er inte!
- De skrev på samtyckesformulären. - Ja.
Sen sa de till dr Edwards att de hade ändrat sig.
Dr Edwards sa till er, dr Bailey, att föräldrarna hade ändrat sig.
- Ja. - Och ni gav behandlingen ändå.
- Har ni berättat för någon annan? - Dr Yang, som styrelserepresentant.
- Vad sa hon? - "Bra jobbat."
- Sa ni förlåt? - Till dr Yang?
Till föräldrarna. Det kan räcka långt.
Bara om man har gjort ett misstag.
Jag valde att inte göra som de ville. Det var inget misstag.
Okej, dr Ross, berätta om lille Jacob.
Jacob föddes med sina inre organ utanpå kroppen.
Vi ger en sulfonamidsalva för att hålla passagen öppen.
Det blir ditt jobb. Du borde få en lugn, gullig dag.
Oj, så propert! Hur är den privata sektorn?
Strålande, jag ville bara titta till en patient.
- Okej. Du är alltid välkommen! - Detsamma.
Ross, vänta. Jag tänker inte slå dig.
Kan du kolla läget för Kevin Platt, med korttarmssyndrom?
- Har han opererats än? - Det blir på onsdag.
- Han får TPN. - Okej.
- Jag tar det. - Det var min platta.
Monica Zarr, 27 år, har haft koloncancer.
- Okej. - Hon har en förslappad ringmuskel...
...på grund av operationen och ska få en rektal pacemaker.
Det låter så sexigt när ni pratar om det.
- Förlåt! - Sluta nu. De är läkare.
Jag bad dig föra dagbok över din avföring.
Ja, skitschemat. - Paul, ge honom bajsdagboken.
Med 4 timmar och 26 minuters mellanrum.
Elektroden som stimulerar nerverna borde ha minskat frekvensen.
Tyvärr kan vi inte sätta in en pacemaker.
- Vi borde ta ut elektroden. - Jag bajsar mycket mindre nu.
Det räcker inte. Vi borde titta på andra alternativ.
- Som vad? - Mer fibrer och mindre måltider.
Jag är dansare. Jag lever redan på löv och bark.
- Det måste finnas fler alternativ. - Vi överlevde cancern. Vi klarar det.
Förlåt! Hon fes typ 80 gånger, och jag skrattade inte.
Du rapade bara så fönstren skallrade.
Dr Warren skrattade inte heller. Gör i ordning Monica.
Ta nåt som lugnar magen först.
Du måste böja knät först.
- Har du röntgat honom, Wilson? - Klart hon har.
Och, vilken tjuris hon är! - Wilson, vad vet vi?
- Vad fasen? - Jag är tillbaka ögonaböj, dr Torres.
Värdena är stabila. Enda synliga skadan är på huvudet.
Jag har lagt på förband. Skiktröntgen visade inga inre blödningar-
- men däremot tvåsidig höftluxation. Ena höftbenet har en fraktur.
- Stiftet för inte in sig självt. - Förlåt.
- Vilken tjuris! - Ser du stiftet, Kepner?
Säg det där ordet igen, så trycker jag upp det nånstans.
Du skapar åtkomst till ryggraden, och jag fogar ihop L5 och S1.
- Vill du svara? - Nej.
Derek brukar...
- Du kan svara om du vill. - Det är lugnt.
Att Derek och jag har fullt upp ska inte drabba ditt liv.
Jag föredrog när du var svägerskan som sket i allt. Kan vi återgå dit?
Om jag är kvalificerad nog att sköta en enhet? Svår fråga!
Jag vet att jag, sen jag blev ST-läkare-
- alltid har fått de komplicerade hjärtoperationerna.
- Varför just jag? - Precis.
Ni var fellow i Philadelphia för dr Jack Alexander.
Känner ni honom? Han var så rar!
Det gjorde det lite pinsamt när chefen bad mig om råd i stället.
Jag tog det som en komplimang, men det var ändå knepigt.
- Knack, knack. - Vem där?
- Avbrytande bläckfisk. - Avbryta...
- Mitt favoritskämt! - Hej! Kevin behöver ingen TPN.
- Dr Karev kan operera i dag. - Jaha! - Men dr Robbins...
Ross, låt mig förklara korttarmssyndrom.
Kevin saknar en del av tunntarmen och måste få den förlängd.
- Ju förr, desto bättre. - Eller? - Ja!
Vi måste flytta er till min enhet. Dr Ross ordnar det.
- Jag borde säga till dr Robbins. - Han är min patient. Snart.
- Det här känns inte bra. - Du kan ju skvallra för Robbins.
Då säger jag att du satte en NG-sond fel.
- Det är inte sant. - Nej.
Du dödade min pappa. Vem tror du hon litar på?
- Ni har varit enhetschef i två år. - Ni tycker att jag ser för ung ut...
Jag klarade utbildningen snabbt. Enerverande, va?
Ja.
Ursäkta att jag stör. Får jag låna dr Yang?
Ursäkta.
Hoppas de bästa kommer sist.
Cv: na är bra, men herr Smygskryt och fröken Trehjuling...
Cristina, jag undrar vad Bailey sa till dig i morse.
- Om? - Patienten med attenuerat hiv.
Det ringer inga klockor. Jag har intervjuat folk hela dagen.
Det är kanske lika bra.
Var snäll mot dem. Alla kan inte vara som du.
Dr Avery, jag vill hålla om min son, men hon kanske hittar på siffrorna.
Vi litar inte på henne. Tänk om nåt händer.
- Jag förstår. Om proverna visar... - Har ni barn, dr Avery?
Min fru och jag väntar barn.
Om nån gjorde så mot ert barn, hur hade ni reagerat då?
Jag kan ta nya prover.
- Det räcker nog. - Vi kan röntga. - Oj, jag behöver... rengöringsvätska.
- Ta över, Wilson. - Javisst, dr Kepner!
"Javisst, dr Kepner!" Vem är du?
- Jag trodde du var tuff. - Det är jag.
Jag ser en mes. Vi vill inte ha såna inom ortopedkirurgin!
Mer framåtanda, annars kommer du att stranda!
Det står att yoga kan hjälpa. Du gillar ju yoga.
Jag kan inte stå i hundställningen... i ett varmt rum.
Yoga ger mig inte jobbet tillbaka.
Fick du sparken på grund av det här? Det är inte ditt fel.
Efter cancern skulle jag tillbaka upp på scen.
Jag klarade repetitionerna-
- men vid genrepet hade vi inga raster...
- Åh, nej... - Explosion. Mitt under en piruett.
Om vi hade haft publik hade jag skjutit mig i ansiktet.
- Hon överdriver. - Paul, det var som spin art.
- Var är Kevin? - Hos dr Karev.
- Snor du patienter nu? - Nej.
- Du tog min korttarmsunge! - Han var vår korttarmsunge.
- Hans föräldrar känner mig. - Samtyckesformulären är påskrivna...
Ross? Är du med på det här?
Han ligger på bordet. Vad ska jag göra?
Det var nedrigt gjort, Karev. Det vet du mycket väl.
- Så ingen har rätt kvalifikationer? - Jo, det har de alla.
Owen har rätt. Ingen är som jag.
- Det är hans plan. - Vems?
Owens. Att låta en fellow intervjua efter enhetschef...
Han visar usla kandidater, så att du vill ta jobbet själv.
Du tolkar in för mycket. Jag är för junior för tjänsten.
Du ska driva ett forskningssjukhus. Du skulle passa perfekt.
Nyss var jag inte kompetent att hålla intervjuer.
- Nu ska jag ta tjänsten? - Du är ju du.
Nu hänger jag inte med. Är det Owen eller du som försöker lura kvar mig?
Nu tolkar du in för mycket.
Hon är dansare. Det är en livsstil.
Ska vi låta henne fisa och bajsa okontrollerat?
Det var den chilin...
- Webber sa åt dig att ta nåt. - Inget hjälpte, så nu äter jag pizza.
Skaffa en magnetisk esofagussfinkter. Jag såg Bailey göra en.
Det är en magnetisk ring som släpper in mat-
-men stängs igen så man inte... gör så.
- Ja, skaffa en sån. - En magnetisk ringmuskel?
Om den kan stänga matstrupen... kan den inte funka i ändtarmen då?
- Hos cancerdansaren? Bra tänkt. - Ja. Sälj in det hos Webber.
Edwards, du jobbar väl med Bailey? Hon svarar inte i telefon.
Har det hänt nåt?
- Vad i helvete är det med dig? - Hur...
- Edwards berättade. - Jag kunde inte berätta för dig.
Du ska inte ljuga åt mig.
- Dr Warren, kan ni lämna oss? - Hon är min fru.
Okej. Juristerna har möte nu.
Vi skriver snart ut Braden, men föräldrarna är inte nöjda.
- Tjänstefel? - Värre än så.
Grov misshandel.
Tucks fotbollsträning är snart över. Kan du hämta honom åt mig?
Du kan inte göra nåt för mig här.
- Får Braden komma ut? - Ja.
Det hade jag velat se.
Sug.
- Du kan gå, Ross. Jag tar över. - Vi opererar.
Du tog patienten. Du får inte ta Ross.
Han är min resurs och jag behöver honom.
Om du behöver hjälp så har du det. Hur kan jag hjälpa dig?
- Jag har lite problem med blodkärlen. - Jag kan dra undan vena iliaca.
- Tack. Derek kommer hem i kväll. - Ja.
- Så du kan åka hem. - Jag förstår.
Förlåt. Du försökte vara snäll och jag snäste åt dig.
Jag åker direkt i morgon bitti.
Det handlar inte om det. Jag har redan glömt det.
- Sparkar du inte ut mig? - Nej, vi har dig gärna hos oss.
Men vi vill inte hindra dig från att återvända till ditt liv.
- Vad är det roliga? - Förlåt.
Om jag sagt så till nån på Seaside hade det föranlett ett långt samtal.
Jag stormtrivs här. James och jag grälar inte om att jag är kvar-
- utan om att jag aldrig vill åka härifrån.
Vill ni ge mig en robotrumpa?
Snarare magnetisk. Det var dr Murphys idé.
Det används ofta i magmunnen, för att motverka sura uppstötningar-
- men vi tror att det kan fungera även för avföring.
- Har ni gjort det förr? - Nej.
Det vore inte första gången en teknik får nya tillämpningar.
Vi provar gärna, om ni vill.
Vad tycker du, älskling?
Ja, tack!
Tack ska ni ha. Herregud, tack!
- Allt väl? - Jag är så glad!
Jag var så nedslagen, men nu kan du få ett normalt liv!
Du kan känna dig som folk igen. Älskling, jag älskar dig.
Cancern var en sak, men jag klarar inte mycket mer. Lukten...
Okej. En magnetisk rumpa, tack.
- 10 kg. - Är ni redo att röntga? - Vänta lite.
- Jag måste kolla hans höftleder. - Ja.
- Vänta lite. - Kepner!
Ta på ett förbaskat blyförkläde!
Torres, jag kan inte vara här medan ni röntgar.
Wilson, ta över.
Du är så konstig i dag. Håll käften! Håll käften, bara.
Du ligger på rätt ställe, grabben.
Det är lugnt. Trevligt umgänge.
Du och jag, vi har mycket gemensamt.
Mina tarmar är på insidan, men jag känner mig också sårbar.
Om vi håller ihop tror jag att vi kan klara oss.
Satan! Jag trodde att vi var vänner. - Ge mig saltlösning och kompresser!
- Varsågod. - Inga suturer över agrafferna?
- Agraffer räcker bra. - Tar det för lång tid?
- Jag hade gjort det, men... - Det är inte min första STEP.
Jag vet, jag var med. Jag fattar inte varför du snor patienten.
- Vad är grejen? - Det är oartigt.
Jag förtjänar inte det. Dessutom återspeglas det du gör på mig.
- Lebackes lär inte heller gilla det. - Ska du skvallra?
Dr Robbins, akutlarm på neonatalen.
Jag skapade en sal med flexibilitet för icke-invasiva metoder.
Gammakameror - rubbet. Jag vill skapa en sån här.
Imponerande! Har ni några frågor?
Det sägs att om man jobbar här så kan man inte få Harper Avery-priset.
Jaha, det... Skulle det påverka ert beslut?
Självklart. Det är ju målet. Det är väl därför ni ska flytta?
Nej.
Ni kommer nog aldrig vinna priset.
Jag känner folk som har vunnit det-
- och det som alla har gemensamt är sitt fokus på arbetet och patienten.
De vill göra så att nån blir frisk, hel eller... överlever.
Det är deras mål.
Så, nej.
Just ni kommer aldrig att vinna priset. Om det nu är ert mål.
- Så... - Ni skulle inte trivas här.
Tack ändå.
- Jag vet inte vad som hände. - Den sprack. - Ge mig ett större nät.
- Kan jag göra nåt? - Gå härifrån.
Vi körde proverna två gånger. Hans värden är normala.
Då kör vi.
Hon gjorde fel, men Baileys behandling fungerade.
Vill ni ha tack? Hon ska vara glad att vi bara tar hennes legitimation.
Hon kommer aldrig att få jobba som läkare igen.
Om han hade dött, då hade jag sett till att hon åkt in.
Det var inte dr Baileys fel.
Det var mitt fel att han fick behandlingen.
Jag glömde säga att ni hade ångrat er.
När jag berättade sanningen så tog hon på sig det.
- Det var ett misstag. - Glömde ni bara?
David, dr Edwards är under utbildning.
- Om ni vill skrika på någon... - Det gör det inte okej!
Min son kunde ha dött! Är det okej för att det var ett misstag?
David. Kom hit.
Kom hit och sätt dig.
David, han lever och är frisk. Vi kan ta hem honom.
- Vi kanske bara ska åka hem? - Kan vi det, pappa?
Okej, sätt ringen intill tarmväggen, i höjd med den inre ringmuskeln.
Så ja. Var försiktig.
När den sitter rätt knyter vi ihop ändarna med suturerna.
- Så här? - Nej, det ska förstärka kanalen.
Så ja. Dra inte åt när du knyter. Vi får bekräfta placeringen sen.
- Hur långt gången är du? - Tionde veckan, i dag.
Vi ska inte berätta än, men...
- Men vi är glada...? - Ja, det är vi. Vi är jätteglada.
Oj... tack!
Du gråter inte för min skull, va? Är det därför du har varit en tjuris?
- Det är inget ord! - Min mamma säger så.
Det låter så dumt att man inte kan tjura.
"Kom ihåg: funkar inte på Callie."
Vi vill ha ett barn till, och jag skulle kolla läget i morse-
- men efter bilolyckan har jag en mängd ärrbildningar.
Jag kan inte få fler barn.
- Callie... Jag beklagar. - Det är jag som beklagar.
- Jag beklagar också. - Du behöver en koskälla!
Jag är skyldig er varsin ursäkt. Vi har hört att nån ska få sparken.
- Jag är rädd att det kan bli jag. - Det är möjligt.
Alltså, James är ju underbar. Han hjälpte mig verkligen-
- men nu har jag kommit över mina problem.
Nu känner jag...
Jag behöver honom inte längre. Visst är det hemskt att tänka så?
- Jag vet inte... - Jag ska träffa de anhöriga.
Sen ska jag baka med dina barn och läsa en lång saga för dem.
Och när jag inte kan skjuta upp att krossa hans hjärta-
- så ska jag ringa James och säga att jag älskar honom-
-men inte klarar det här längre.
- Hon ljuger! - Bailey, det räcker!
Jag förstår att du vill skydda henne, men det räcker.
- Du tror mer på henne! - Det är över.
Paret Morris låter bli att stämma om Edwards får en veckas avstängning.
De har åkt hem. Ni borde göra likadant.
- Vad i helvete är det med dig? - Om ni hade fått sparken...
...skulle behandlingen inte gagna nån mer.
Ni visste att det här kunde hända, men ni tog risken för pojkens skull.
Vad vore jag för kirurg om jag inte gjorde likadant?
Dessutom blir jag kanske inte kvar, så jag har inget att förlora.
Jag tänkte på helheten.
Du åker inte ut utan en kamp från min sida.
Jag tar gärna Monicas fall framöver, så jag är här vid uppföljningen.
Följ med mig. Vi slår oss ner.
Din idé var väldigt klipsk, Murphy. Du kan bli en strålande läkare.
Men du är ingen kirurg.
- Va? - Det jag såg i dag bekräftade det.
Du gör fem rörelser där du borde göra två.
Dina knutar är inte kvadratiska. Nästa år skulle du hamna efter.
Jag kan skärpa mig...
Kirurgi är inte rätt för dig.
Är det för att jag gjorde den där anmälan?
Nej, Murphy.
Det här är inget straff. Tvärtom.
Du förtjänar chansen att ta nästa steg.
Under tiden... Dr Miller driver ett forskningslabb-
- och jag tror att du skulle passa där. Hon är skyldig mig en tjänst.
Jag ringer henne gärna.
Tack, sir.
Håll koll i natt. Om några veckor gör vi en hudtransplantation.
- Ska du sno fler barn? - Säg inget till Lebackes!
Det gjorde bara ont värre. Gå härifrån.
Förlåt. Jag gjorde fel.
Jag drunknar på kliniken.
Här får jag visa vad jag kan. Där måste man vara ett dragplåster.
Jag vill inte förlora jobbet.
"Jag behöver hjälp."
- Va? - När sånt händer ringer du mig.
Säg: "Arizona, jag behöver hjälp."
- Då hjälper jag dig. Fattar du? - Visst.
- Jag kunde inte berätta. - Visst.
Jag måste få veta... Var det nödvändigt att ta risken?
Han var döende. Jag skapade nånting ur intet.
Jag tog ett dödligt virus och skapade nåt som läker.
Jag räddade hans liv.
Jag räddade hans liv!
Jag har tänkt på saken...
Om du vill skicka ultraljudet till din mamma är det okej.
- Du har berättat! - Alltså...
- För vem? - Stephanie...
Du skällde ut mig, men berättade för ditt ex?
Det var inte med flit. Förlåt.
- Jag förlåter dig. - Tack.
- Hur ska vi berätta för min mamma? - "Vi"? Det får du göra, Talky Tina.
- Hur är det med eksemen? - Jag liknar en politisk karta av USA.
- Det är rött i mitten... och i Alaska. - En dålig dag.
- Jag spräckte ett barn. - Jag vet inte ens vad det betyder.
- Ni kommer klara er. - Lätt för dig att säga.
- Du gjorde stordåd i operationssalen. - Nu dränker vi sorgerna.
- Tror du att jag klarar mig? - Ja, det gör jag.
Gå nu! Vi ses där.
- Jag kan göra det. - Nej.
- Jag kan bära barnet. - Det skulle jag aldrig be dig göra.
Men jag erbjuder mig. Vi vill göra det här. Jag vill det.
Jag skulle klara det.
Vi har precis hittat tillbaka till varandra igen.
Vi är för sköra. Om det går fel så klarar vi det inte.
Jag tänker inte utsätta oss för det.
Okej.
Vi har ett fint liv. Vi har en underbar dotter.
- Det kan väl räcka? - Ja.
Det kan räcka.
- Jag älskar dig, Calliope. - Och jag älskar dig.
- Hej! Har vi en ny enhetschef? - Jag vet inte.
- Jag kollade alla i förväg. - De var okej.
De var bra. Alla skulle klara jobbet.
Utom herr Smygskryt...
Vad är det?
Harper Avery-stiftelsen försöker gottgöra oss efter det som hände dig.
Ett tillskott i hjärtkirurgibudgeten skulle kunna locka bättre folk och...
- Låt bli, Owen. - De kan...
- Erbjud mig inte jobbet. - Jag...
Jag ville göra det. I en vecka.
Men jag vet att du måste åka.
Jag vet att inget bra händer om jag ber dig stanna.
Så det tänker jag inte göra.
Det gör jag inte.
Tack.
- Men jag vill be dig om nåt annat. - Vad?
- Owen. - Bara tills du åker...
Lämna mig inte förrän du lämnar mig. Bara tills du åker.
- Hej, främling! - Hej!
Vad dricker du? Äh, släng det. Det här är godare.
Champagne passar bra. Jag hade helt fel om Amelia.
Hon vill stanna här. Hon kan ta över din enhet och hjälpa till med barnen.
Du kan forska, och jag slipper slita mitt hår.
- Det är lösningen vi letat efter. - Härligt!
Amy kan flytta hit, och vi kan flytta till D.C.
- Det var inte min poäng. - Jag fick träffa presidenten.
Han kom på besök och vi gick igenom allt vi har gjort.
Han vill ha möten varje vecka. De erbjöd mig en tjänst på NIH.
Det är jobbet med stort J. Jag skulle själv göra kartläggningen.
De erbjuder mig allt.
- Vi kan inte bara flytta. - De har en specialisttjänst åt dig.
De djärva dragen är skrämmande. De kan sluta i brutna ben.
Om Amy vill flytta till Seattle kan hon ta över min enhet.
Alex och Cristina har tagit nästa steg.
Det här kan bli vårt nästa steg. Det borde bli det.
Det kan vara därför de är så spännande.