Ukontrollerbar blødning.
Acidose.
Kulde.
Vi vet alle hva denne kombinasjonen betyr.
Vi kaller den dødens triade,
da det ikke er noen vei tilbake.
Vi har snakket om å få et barn til i flere måneder!
Vi gledet oss! Vi snakket om navn!
Gjorde du det bare for å vekke håpet mitt?
Du angriper meg for noe jeg aldri har sagt!
Du behøvde ikke å si noe!
Alt du gjør viser at du ikke vil dette.
Hvorfor begynne i ny opplæring?
Du er en fantastisk barnekirurg.
Folk overalt vil at du skal operere barna deres.
For siste gang,
stipendiatet styrker karrieren, og det...
Det styrker ikke denne familien!
Det er øyeblikket i OS-en
da man går til skadebegrensning.
Callie, la meg stoppe deg der.
Jeg vil gjerne høre resten av Arizonas setning.
Arizona, hva skulle du si?
Man gir seg.
Men trekker seg tilbake.
Man lar kroppen hvile og ser om man finner en løsning
på kaoset man har inni seg.
- Courtney, du er kjempeflink. - Klemme.
Går det bra med henne? Si det går bra.
Tuller du? Hun er aldeles nydelig.
- Ikke sant, Robbins? - Hun er så vakker.
Vi skal bare kontrollere henne og gi henne litt oksygen.
Vattputer.
- Greit, morkaken, Robbins. - Jeg har den.
Alex, hvordan er metningen hennes?
Under 90, men øker med ventilering.
Gjør henne klar.
Babyen er ikke lenger din pasient.
Følg med her.
Arizona, er du klar?
Jeg elsker når du snakker med en pasient
som om han er den eneste i hele verden.
Jeg elsker... Du biter deg i leppa litt,
knapt merkbart, når du studerer bilder, og jeg syns det veldig sexy.
Jeg elsker når du lager stemmer
når du leser for Sofia om kvelden og får henne til å le,
og jeg kunne hørt på den lyden hele dagen
resten av livet.
Og du smiler når du sover, et stort smil.
Og jeg elsker at når jeg våkner, er det det første jeg ser.
Og jeg elsker...
Hvorfor... Kan du ikke bare... Herregud.
Callie, vil du si hvordan Arizonas ord får deg til å føle deg?
Det er bare... Jeg bare... Jeg...
Om du sa slike ting høyt en gang iblant.
Jeg ville det om du lot meg.
Hva for noe?
Jeg sa det akkurat nå, og du avbrøt meg.
Du er for opptatt med å prøve å snakke for meg...
Husk språket vi ble enige om å bruke til hverandre.
Jeg føler at du alltid av...
Du beskylder meg alltid for å...
Jeg føler at du gjorde det igjen.
- Hun gjorde det igjen! - La oss prøve igjen.
Callie, jeg føler at du bør prøve en primær reparasjon.
Jeg føler at arterien mangler en for stor del.
Vi setter inn et graft.
Du var enig med meg før operasjonen.
Jeg forandret mening da jeg kom inn hit
og så omfanget av feilen.
Jeg har avsnørt blødningene, så vi er klare her.
Jeg ser ikke flere beinfragmenter, dr. Torres, så...
Når du ser bort fra min medisinske vurdering,
tror jeg du glemmer at jeg er barnekirurg
og vet at mellomliggende graft
kan forårsake komplikasjoner.
Når du drar meg i tvil i OS-en,
føler jeg at du tror jeg ikke kan jobben min.
- Vi bruker et PTFE-graft. - Bruk lårvenen, Wilson.
Ikke syntetisk materiale.
Greit, skjær i barnets bein.
Det handler ikke om beinet.
Det handlet aldri om... Det var før beinet.
For fire år siden mottok jeg et enormt legat.
Å dra til Afrika, jobbe på den klinikken,
det var en mulighet jeg aldri trodde jeg ville få.
Du fulgte drømmen din. Du dro.
Men du skulle bli med meg,
og du var ulykkelig og gjorde det klart for alle.
Så jeg dro. Jeg dro uten deg,
og så kom jeg hjem til deg.
Jeg kom for din skyld.
Og da jeg kom hjem, var du...
Gravid?
Jeg er bifil.
Jeg liker begge deler. Hun takler det ikke.
Ja, jeg lå med Mark. Jeg ble gravid.
Jeg var gravid. Og?
Og jeg fikk ikke tid til å bearbeide det.
Jeg var så forelsket i deg,
og ville være sammen med deg uansett.
Og for å være sammen med deg...
Hvis du skal si det jeg tror du skal si...
La meg snakke, Callie!
Jeg fanget deg med et barn,
et barn du aldri ønsket, og nå står du fast.
Du våger ikke å si at jeg ikke elsker barnet mitt
eller at jeg angrer på barnet mitt!
Jeg beklager at du tok en avgjørelse for meg!
Du tar alle valgene!
Og hver gang jeg prøver å ta en avgjørelse selv,
får du meg til å føle meg som verdens verste, mest egoistiske person!
Beklager.
Følte du deg egoistisk da du lå med en annen kvinne?
Jeg er så lei meg.
Det var ikke det jeg mente, og det vet du.
Jeg mente at hver gang jeg prøver å gjøre noe for meg selv,
er du... Du... J...
Callie, timen er ikke ferdig ennå.
Det føles ganske ferdig.
Nei!
Det er den dummeste ideen jeg har hørt.
Det er ingen dum idé. Hun mente ikke "dum".
Hun sa ordet "dum", så...
Du snakker om å bruke en stor del av legatet mitt
på en komplisert trinnvis ansiktsrekonstruksjon for én pasient.
Vil du bare avvise ham?
Nei, vi kan hjelpe ham på en måte som er mindre dum!
Ok, jeg skal spise lunsj. Hunt, finn meg senere.
Hva skjer?
Jeg bare gir og gir hele tiden.
Du gir meg ting jeg ikke har bedt om.
Det er ikke sant!
Jeg har gjort alt du har bedt meg gjøre.
Jeg gikk ikke fra deg etter flyulykken.
Jeg ble værende etter at du var utro.
Så ville du ha et hus. Vi kjøpte det.
Jeg gjør alt for deg, Arizona, fordi jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også!
Og nå er vi her, og jeg ønsker noe,
men du kan ikke gi meg det. Du vil ikke.
Jeg har ikke sagt at jeg ikke ønsker et barn!
Hele grunnen til at vi er her, er deg og det du ønsker.
Jeg prøver å gi deg det du ønsker,
men du gjør det så vanskelig.
Kan du ikke forplikte deg?
Jeg har gitt de siste fem årene av livet mitt til deg.
Vi kommer ingen vei.
Vi har gått rett tilbake til utgangspunktet.
Kanskje på tide å nullstille.
Flott. La oss nullstille.
Hvordan?
Har dere tenkt på å tilbringe litt tid fra hverandre?
For en pause kan faktisk...
Mener du separasjon? Nei.
Vi prøver å redde ekteskapet.
- Det vil jeg ikke. - La henne fullføre.
Ikke se på det som en separasjon.
Dere har vært gjennom så mye.
Dere er helt annerledes enn da dere traff hverandre.
Det kan være nyttig å gjenoppdage hvem dere er,
ta en pause fra hverandre.
Pause, separasjon. Det er samme sak.
Det er første trinn til skilsmisse.
- Er det dette du ønsker? - La henne fullføre.
Min erfaring er at ektepar kommer til terapi
av en av to grunner.
Enten ønsker en av dem å slå opp,
men trenger hjelp til å si det,
eller begge ønsker desperat å få det til å fungere.
De vil kjempe for det.
Vi vil få det til å fungere, ikke sant?
Jo.
Og en pause er ikke en slutt.
En pause er et hjelpemiddel, for en avtalt tid,
og så kommer vi sammen og revurderer forholdet.
Nei, jeg liker det ikke. Jeg... Nei.
Det er galskap. Beklager, men jeg syns det.
Vi skal liksom komme nærmere,
og da trenger vi avstand?
Vi trenger mer tid sammen, ikke fra hverandre.
Det er slik man får ting til å fungere, ikke sant?
Ingen pause, ikke sant?
Jeg syns vi skal ta en pause.
Hvor lenge vil pausen vare?
Vi bestemmer oss for det nå.
Ok.
Tretti dager?
Tretti dager? En måned?
Trenger du pause fra meg i en hel måned?
Arizona, hvis du vil si noe, så gjør det nå.
Callie, jeg prøvde å være hyggelig.
Jeg tror ikke det er nok engang.
Hvis jeg trodde du var med på det,
kanskje tre måneder, seks måneder.
Herregud. Seks måneder?
Jeg prøver å være ærlig.
Jeg vil redde oss,
men jeg kan bare gjøre det ved å være ærlig.
Dette føles som en vits.
Eller en realityserie.
"Ekte lesbiske husmødre og leger i Seattle."
Greit, 30 dager. Hvordan fungerer det?
Dere har barn, så for hennes skyld
bor dere i huset som foreldre,
men hver for dere, egne rom.
Grenser er avgjørende.
Sett opp en plan for barneomsorg,
og hold dere til den.
Ingen snakking,
ingen kommunikasjon, bortsett fra i nødssituasjoner.
Til sist, og dette er viktig...
Ingen intimitet, ingen sex,
verken med andre eller hverandre.
DAG 1
Sofia kler seg.
Hun synes også å fortsette
med det lilla temaet hun har fulgt denne uken.
Arizona, jeg har ikke sovet.
Jeg takler ikke dette. Det har gått én natt, og...
Vi trenger ikke dette.
Hvordan skal vi la være å snakke på en hel måned?
Vær så snill å se på meg. Jeg trenger å snakke.
Beklager, Emily. Jeg vet det er vondt.
- Helt forferdelig. - Medisinene vil snart virke.
Du satte armen fast i hva igjen?
En nuddelmaskin.
Den dummeste jobben noensinne, men den er godt betalt,
og jeg prøver å komme inn på en kokkeskole
som er skremmende dyr.
Ser ut som et pulverisert, forskjøvet spolebein og brister i ulna.
Ja. Emily, dessverre
trenger armen definitivt operasjon.
For å stabilisere bruddet,
må jeg trolig sette inn en plate og noen skruer.
Edwards, ring opp til OS-en.
Hvor lang tid tar det å bli bra?
Armen må være i form til å lage mat og øve til skolen.
Søknadsfristen er om en måned.
Det er et ganske alvorlig brudd, men vi skal reparere deg
og få deg i trening så fort vi kan,
og du vil være i gang igjen før du vet ordet av det.
Greit.
Lee Franklin, én dag gammel,
diagnostisert med spiserørsatresi ved fødselen.
Noe som betyr at spiserøret har delt seg i to.
Jeg trodde du sa at du kunne reparere spalten.
Når kommer det til å skje?
Dessverre viser Lees bilder en større spalte enn vi trodde.
Den er på rundt 4 centimeter, og det gjør det umulig
å bare sy de to endene sammen igjen.
Dr. Karev kan fortsatt operere.
Men operasjonen blir litt mer komplisert.
Wilson?
Vi fester suturer i begge ender av Lees spiserør,
og trekker dem gjennom snitt i ryggen.
Hver dag trekker vi i suturene,
og slik strekkes endene innvendig mot hverandre
for å kunne forbinde dem under en senere operasjon.
Men for at det skal fungere,
må Lee ligge helt stille,
så vi må legge ham i kunstig koma.
Beklager, men dr. Robbins, hvorfor opererer ikke du?
Dr. Karev er nå overlege her.
Jeg har nylig startet en ny spesialitet i en annen avdeling.
Men jeg har lært opp dr. Karev, og han er fantastisk.
Må dere legge barnet vårt i koma?
Hvor lenge?
Denne prosessen kan ta flere uker.
Det finnes andre alternativer...
Men dette er det beste for Lee.
Dr. Robbins, kan vi snakke utenfor?
Hva var det? Du gjør dem bare bekymret.
Jeg tenkte å bruke tykktarmen.
Holder det med én operasjon, kan han dra hjem før.
Nei, det er bedre å bruke spiserøret.
Det er et langvarig sykehusopphold, men...
Vi må kanskje ha ham i koma i flere uker, kanskje måneder.
Det vil bli et helvete for foreldrene.
Å bruke tykktarmen gir økt risiko for striktur,
anastomotisk lekkasje, GERD.
Heller ikke moro å se et barn gjennomgå.
Skal du alltid gjøre jobben min for meg?
Jeg er sent ute med visitten.
Bare gjør det på min måte, ok?
Greit, men bare fordi han har vært din pasient
og fordi du ikke klarer å gi slipp.
Ja, eller fordi du vet at jeg har rett.
- Vær så god, doktor. - Takk.
Jeg sendte mannen din ned til gavebutikken.
Han besvimte sist vi snakket om nåler.
Han er sånn en lettvekter.
Forhåpentligvis kjøper han sjokolade til deg.
Du er sen.
Jeg så til en baby på nyfødtintensiven...
Samme for meg. Graham, snakk i vei.
Jaclyn Werlein, 23 uker på vei...
Ekkoet av barnets hjerte
bekreftet dessverre kritisk aortastenose.
I dag skal vi utføre valvuloplastikk
for å åpne opp den innsnevrede aortaklaffen.
Blodtrykket ditt er litt høyt. Føler du deg bra?
Jeg er litt nervøs.
Tanken på en gigantisk nål gjennom meg
og inn i barnets lille hjerte...
Det kan ikke være mye rom for feil.
Dr. Herman har gjort oss til sykehuset man oppsøker
for hjertekirurgi på fostre.
Hun er den eneste kirurgen som gjør dette inngrepet
på Nordvestkysten.
Jeg er her for å lære av henne.
Jaclyn, jeg skal ikke sette inn nålen
før jeg er sikker på at barnet er akkurat der
- det må være. - Ok.
Posisjonen er avgjørende.
Vender ikke fosteret fremover, med brystet opp,
kommer vi ikke til toppen av hjertet.
Perfekt tilnærming, Graham.
Vi har direkte tilgang nå.
Jeg har øvd i laboratoriet.
Dr. Herman, jeg vil gjerne assistere.
Graham assisterer på denne. Følg med. Ta notater.
Jeg har utført en rekke perkutane inngrep på barn.
Var barna fremdeles i livmoren?
Hadde de hjerter store som en valnøtt?
Nei, men...
Da er det ikke det samme.
Robbins, du har en upåklagelig merittliste som barnekirurg.
Som fosterkirurg, null og niks.
Jeg foreslår at du følger godt med på Grahams hender,
og neste gang kan du assistere.
Hendene mine prøver bare å etterligne dine.
Graham, ett ord til, så går vi til plastikkavdelingen
og får leppene dine kirurgisk fjernet fra rumpa mi.
Klapp igjen, alle sammen. Jeg setter inn ballongen.
Hvis du er interessert,
er det en modell du kan øve på i ferdighetslabben.
Den er gammel, med herdet gummi, og den lukter vondt, men ha det gøy.
- Takk. - Det tok meg ca to måneder å få det til.
Lykke til.
Edwards, hei.
Går du fortsatt med Callie?
Nei, dette er fjerde gang hun har byttet Sofia-vakt.
Hun sa hun måtte øve.
Si at datteren hennes spør
når hun skal legge henne,
og minn henne på at vi har delt foreldrerett i denne ordningen.
Dette er ikke noe jeg føler meg vel...
Kom deg ut, Edwards.
Unnskyld.
Du sa skjoldbruskkreft?
Pasienten er David Lasher.
Jeg gjorde en tyreoidektomi på ham,
og siden da har han vært kreftfri,
men i dag kom han og klaget over smerter i hoften,
så jeg gjorde en PET-skanning, og...
Beinmetastase i hoften.
Er det mulig å fjerne den uten hofteprotese?
Den omfatter for mye av proksimale femur.
- Hvor gammel er David? - 33, kone og to barn.
Hvor lenge varer en protese?
Ti til femten år.
Så han vil trenge en ny etter hvert.
Ja, men enten fjerner vi den og gir ham hofteprotese nå,
eller så sprer kreften seg, og han dør.
Ser ut til at jeg planlegger en hofteoperasjon.
Ja. Å nei.
Ikke planlegg den nå. Jeg har et...
Et barn å hente.
Og du må ha et smil om munnen
selv om kona knapt snakker til deg.
Det skjønner jeg.
God natt.
Drøm søtt.
Ok.
Jeg måtte virkelig lete for å finne dette, men jeg gjorde det.
Hei, Callie.
Er vi for høylytte for Sofia?
Nei, jeg la henne nettopp. Jeg trodde...
Jeg trodde Arizona måtte studere.
Å snakke er regelbrudd.
Unnskyld. Ja, Arizona studerer.
Jeg hjelper henne å lage gelé å øve på.
Geleen er livmoren,
og druene bittesmå babyhjerter.
En perfekt operasjonsmodell.
- Man går inn her, og... - Stilig.
Jeg lager også ambrosiasalat... En familieoppskrift.
Hva gjorde du da?
Jeg fulgte reglene.
Reglene dine suger forresten.
DAG 10
Greit, nesten der.
Bare flytt barnets venstre skulder ned.
Ok. Det er bra. Gratulerer, Robbins.
Det er det raskeste jeg har sett noen dytte et foster i stilling.
Takk, dr. Herman.
Så når vi får inn nålen,
vil du gjøre resten av inngrepet?
Ja.
Men jeg vet ikke om jeg bør.
Jeg har bare øvd et par ganger i labben,
og jeg vet ikke om jeg kan det ennå.
Jeg assisterer gjerne om hun ikke er klar.
Graham, legg spesielt merke til hva Robbins gjorde der.
Ja. Jeg så det.
Det er det erfaring gir deg,
visdom til å kjenne dine begrensninger.
Hun setter ikke egen arroganse foran pasientens beste.
God avgjørelse, Robbins.
Godt jobbet, folkens.
Robbins, du tar ledelsen på den neste. Vær klar.
Naturligvis, dr. Herman.
Ja!
Emily, du må sitte stille.
Jeg trodde operasjonen skulle ordne det!
Den gjør fremdeles vondt, nesten verre enn da den satt fast!
Det har gått en uke siden operasjonen, Emily.
Det kan fortsatt gjøre vondt. Prøvene?
Blodprøvene er helt normale.
Innsnittet ser bra ut,
ingen infeksjon eller kompartmentssyndrom.
Jeg får ikke sove. Jeg kan ikke spise.
Ok.
Jeg får støt 2-3 ganger i minuttet,
og jeg takler det ikke, dr. Torres.
Emily, jeg er så lei meg. Jeg har gjort enhver prøve.
Vi finner ingenting.
- Jeg vet ikke hva jeg kan gjøre. - Noe!
Du må gjøre noe for å hjelpe meg.
Jeg kan ikke leve sånn.
Hvis jeg hadde visst at det skulle bli slik...
Vær så snill.
Unnskyld.
Går det bra?
Om det går bra?
Tydeligvis ikke. Det går ikke bra.
Hvorfor spør du når du vet svaret?
Hvorfor ikke prøve: "Hva er det, Callie?"
"Hva kan jeg gjøre, Callie," som et normalt menneske?
Unnskyld. Jeg har mine egne ting.
Nei, jeg...
Beklager. Det er min skyld.
Jeg har ingen å snakke med.
- Er du vakthavende nå? - Nei, hvordan det?
- To til. - Det kalles hjemmeseparasjon.
Vi bor i samme hus.
Vi bytter på å ta oss av Sofia.
Vi kan ikke snakke eller ha sex.
Nøyaktig som Derek og jeg, bare sunt.
Skål for det.
Det er bra for dere.
Hva er så bra med en pause?
"Hvordan var dagen, Meredith?
"Har du kurert døden i dag?
"Når skal du kurere døden?"
- Herregud. - "Jeg kunne kurert døden
"om du lot meg jobbe for presidenten."
Jeg er bifil! Hva så?
Det finnes, og det er reelt.
Det kalles LHBT av en grunn.
Det er en "B" der, og den betyr ikke "barsking".
På en måte, så, men den betyr også bifil.
Mor og sjefen gjorde det over hele sykehuset.
Over hele sykehuset,
som Derek og jeg, da han var utro mot Addison.
Utroskapen har gått i arv.
Kanskje Sofia vil arve det.
Alle ved dette sykehuset har vært utro mot meg.
Alle jeg noen gang har giftet meg med, har vært utro.
Alle to?
Ja.
Kom igjen.
Cristina var kontaktskinnen i ekteskapet vårt,
farlig, fulladet, kunne drepe oss,
men nødvendig for å holde det gående.
Hun forsto meg.
Tror du det er mulig at min sanne kjærlighet i livet er en jente?
Ble du opphisset av vaginaen hennes?
Nei.
I så fall, nei.
Godt poeng.
Vagina
Syng det.
- Va-va-vagina - Vagina
Vagina
Det er et merkelig ord.
Jeg syns det er ganske fint. Folk burde si det oftere.
Herregud, jeg savner sex.
Jeg er kåt. Mannen min er en idiot.
Gjør det.
Den kan komme opp igjen.
Så dere brøt reglene.
Nei, vi stoppet. Vi hadde ikke sex.
Vi bare... Vi kysset og stoppet.
Hun hadde operasjonen med dr. Herman den dagen,
og jeg ville bare spørre henne hvordan det gikk.
Vi hadde ikke sex.
Nære nok.
Nå skulle jeg ønske at vi ikke hadde stoppet. Så...
Hva skjer nå?
For at dette skal fungere, må dere følge reglene i hele 30 dager.
Du mener ikke...
DAG 1
Når har du tenkt å gjøre anastomosen?
Endene vil være nær nok om en dag eller to.
Den siste målingen viser at vi er nesten der.
Hvor mye trekker du hver dag?
Ca 2 millimeter.
Én er tryggere.
Hvorfor er du her oppe igjen?
Vet du engang hva jeg gjør?
Jeg tar en tråd så tynn som et hår
og manøvrerer den gjennom mors mage,
inn i livmoren,
og så gjennom amnionhulen,
og så inn i det lille fosterets bryst,
og inn i et vanvittig lite hjerte for å redde et lite menneske.
Hurra for deg.
Dra forsiktig.
Jeg gjør det. Slutt.
Tenk på alle operasjonene jeg redder deg fra.
Minn meg på å takke deg senere.
Kan du være så snill å...
Min jobb vil gjøre din avleggs.
- Pokker ta. - Alex, nei!
Mener du at vi må starte hele denne ildprøven på nytt?
Siden vi måtte feste Lees suturer på nytt,
satte det oss litt tilbake.
Men det er en mindre komplikasjon med teknikken.
Ingenting er mindre her!
Det virker som du har gjort ham verre!
- Kanskje dette... - Hun har ikke holdt sønnen sin ennå.
Vet du hvordan det føles
å stå her og se ham full av slanger?
Jeg beklager.
Du burde be om unnskyldning.
Du skulle gjøre operasjonen, men overlot den til ham!
Jeg kan love at dr. Karev...
Ja, han er veldig dyktig. "Fantastisk". Vi husker det.
Min lille gutts bryst har nå blitt kuttet i to ganger,
så du får tilgi om jeg ikke sier meg enig.
Alex, jeg...
Nei, jeg beklager.
Jeg skulle ha sagt dette før.
Jeg skulle aldri ha gjort noe jeg ikke tror på.
Dette er min pasient, min nyfødtintensiv.
Sist jeg sjekket var jeg overlegen og du turnuslege,
så pass deg, og kom deg vekk fra avdelingen min!
DAG 16
Denne lesjonen går hele veien over Davids subtrokantære område.
Utrolig at han har unngått oppsprekking av hele beinet.
Hvordan går det med pausen?
Meredith.
Jeg mener dietten.
- Hvordan går det med dietten? - Dietten, ja.
Jeg er på rett spor igjen, tror jeg.
Dag 16.
Slutt på nattspisingen?
Jeg spiste nesten en cheeseburger,
men så lot jeg være, så...
Det var tøft, for jeg liker cheeseburgere.
Jeg savner virkelig cheeseburgere.
Derek vil ha cheeseburger hver kveld,
og han får det ikke før på slutten av året,
så han kan like gjerne sove på sofaen.
Du er heldig.
Din diett har i det minste en sluttdato. Tretti dager?
Tenk på hvor godt den cheeseburgeren kommer til å smake
- når dietten er ferdig. - Nei.
- Gikk jeg for langt? - Nei. Se.
Ser du den betennelsen?
Blodforsyningen er helt borte.
En ny hofte vil ikke overleve her.
Dårlig heling, elendig operasjonsseng, nedsatt immunforsvar.
Den blir infisert innen en uke.
Hva vil du gjøre?
Vi har fjernet svulsten sammen med det nektrotiske beinet,
og vi har rengjort området.
Det var ganske betent,
så vi la også inn antibiotikaputer.
Så akkurat nå har han ingen hofte?
Hvordan kan han komme ut av sengen eller gå?
Det kan han ikke.
Den ytre stabiliseringen er det eneste
som holder beinet festet til resten av kroppen.
Herregud. Hvorfor...
Du sa at du gjør dette hele tiden.
Jeg er så lei for det.
Jeg visste ikke hvor stor skaden var
før vi faktisk åpnet mannen din.
Stabiliseringen er midlertidig.
Vi skal finne en permanent løsning.
Det viktigste er at vi fjernet svulsten,
og vi hindret den i å gi David flere problemer.
Jeg må være hos ham.
Selvfølgelig.
Herregud, for en måned.
Jeg vet hva vi trenger.
Du er så smart. Så smart.
- Kan ikke spise alt dette. - Å, nei.
Vi deler.
Skål.
- Vent. - Hva?
- Vi kan dele. - Vi gjør det.
Nei. Hva om vi... Hva om vi deler den?
Ta alt om du vil.
Nei, beinet, for David. Det er genialt.
Hvis vi tar leggbeinet hans og deler det i to,
kan vi bruke det til å dekke gapet etter svulsten.
Leggbeinet vil fortsatt ha årer
som vi kan feste til.
Så du fester pediculus til cirkumfleksarterien
og huler ut det nektrotiske beinet?
- Gjør du det? - Funker når det ikke gror.
Da bør det fungere med en svulst også.
- Og han kan beholde beinet? - Ja!
Vi trenger mer pikkels.
Vi har brutt reglene igjen.
- Hadde dere sex? - Nei.
Da hun ikke kom hjem,
trodde jeg at hun lå med en annen,
som er regelbrudd,
og tanken plaget meg veldig.
Så tenkte jeg: "Hvis hun ikke gjør det,
"hva om hun ikke har det bra?"
For det plaget meg enda mer.
Så jeg fikk henne til å snakke med meg.
Jeg vet vi liksom ikke skal det,
men vi bor sammen. Så jeg vet når du ikke kommer hjem.
Ok.
Og jeg har ikke noe med det, men vi har Sofia,
så om noe skulle skje med deg,
vet jeg ikke hvor du er eller hvem du er sammen med.
Jeg var her.
Ikke gjør det.
Jeg søkte nemlig i anropsloggene.
- Så du spionerte på meg? - Jeg var bekymret.
Jeg spiste middag med Grey.
Vi fant en løsning for en pasient,
og kom hit for å jobbe med den.
- Sammen med Meredith? - Ja. Hva?
Tror du noe...
Jeg var sammen med Meredith Grey, og plutselig var klokken 03.00.
Jeg ville ikke kjøre hjem, så jeg sov i et vaktrom.
Hun var sjalu...
Irrasjonelt, åpenbart sjalu.
Vet du hvordan det føles når noen er sjalu
og er redd for at du er utro?
Det føles godt.
Det er ikke den sunneste...
Nei, jeg mener bare at hun var bekymret for meg.
Hun brydde seg.
Betyr det at dette faktisk hjelper?
DAG 29
Bare gi meg noen minutter,
så skal du få et levedyktig og sterkt bein.
Intet tegn til infeksjon i det subtrokantære området,
så antibiotikaputene virket.
- Hvordan er blodforsyningen? - Helt fantastisk.
Vi bruker en del av fibularisarterien og omkringliggende årer.
Ok, klar når du er klar.
Når jeg er ferdig med femurkanalen,
innlemmer vi fibula
i en plate-og-skruekonstruksjon som går over defekten.
Og vi gjør karanastomosen med en 8-0 nylon,
og vi gjør enkle, avbrutte suturer.
Så ser vi etter lekkasjer og lapper de vi finner med fettoverføring.
Forhåpentligvis kan pasienten
stå og gå innen et par uker. Spørsmål?
- Dr. Torres. - Ja?
Når du er ferdig her, ber de deg komme til OS-en.
Hvorfor det?
Gi 50 med fentanyl.
Hva har skjedd?
Ambulansefolkene sa hun kjørte gjennom et autovern
- og inn i et tre. - Flaks at hun lever.
Få det til å slutte.
La meg dø. Få det til å slutte.
Gjorde hun det med vilje?
Jeg får ingenting fornuftig ut av henne nå.
Herregud.
Vent, Callie.
Hva er det med denne jenta?
Jeg reparerte armbruddet hennes for en måned siden,
men hun har fortsatt fryktelige smerter,
og jeg finner ikke noe galt med henne.
Det er ikke noe galt.
Vet ikke om det er overført smerte eller
- et fantomlem, men... - Hør her.
...hun prøvde nok å ta livet sitt.
Og ikke si at det ikke er min skyld.
Det er min skyld.
Jeg klarer ikke å stoppe smerten.
Slutt.
Ser du? Ser du det?
De små tingene? Så vidt.
Det er væskefylte cyster.
Emilys armskade rev nervene ut av ryggraden
så hun utviklet ryggmargsepilepsi.
Istedenfor å få anfall, utvikler hun disse...
Smertesjokkene.
- Er det mulig å... - Reparere det? Ja. Men risikabelt.
Jeg må brenne nerveendene i ryggraden
for å stanse smertesignalene til armen.
Klarer du det?
Tuller du?
Så...
Addison Montgomery med en smårolling.
Ja.
Henry har fullstendig ødelagt de hvite veggene og teppene hennes.
Han er for tiden opptatt av tegning
og søling og smøring.
Vi får neppe se henne
på konferansene på en stund.
Jeg visste ikke at du kjente Addison.
Er du ferdig med visitten?
Ja.
Ms. Cain har gitt samtykke til valvuloplastikk.
- Skal jeg sette den på planen? - Ja. I overmorgen.
Og du leder denne, Robbins.
Graham vil assistere og holde nålene.
Jeg observerer.
Du bør være klar denne gangen.
Ja.
Var det noe annet?
Nei.
Unnskyld.
Så, Henry...
- For et søtt navn. - Så søtt.
Hvordan går det med henne?
Kan jeg få se den siste målingen?
Jeg vet ikke om jeg bør.
Jeg skal gå.
Din pasient, din nyfødtintensiv, ditt territorium, så jeg går.
Ryggmargen er avdekket.
Jeg skal sende radiofrekvenssonden.
Jeg tenkte aldri på å se på noe mer enn armen, og nå...
Jeg kan ha spolert sjansene hennes på kokkeskolen,
fått henne hektet på smertestillende.
Det er ikke din skyld.
Nei, dette problemet går langt dypere
enn noe du kunne ha sett eller kontrollert.
Det er slett ikke din feil.
Calliope. Jeg...
- Jeg trenger å øve. - Ikke snakk.
Reglene.
I morgen er siste dag.
- Og? Nære nok, ikke sant? - Jo.
Hva om hun ber oss begynne på nytt?
Hva om vi ikke sier noe?
DAG 30
Jeg fikk nettopp oppkallet ditt.
Jeg trodde Cains valvuloplastikk var i morgen.
Den var det.
Ultralyden viste væskeansamlinger.
Så ikke bare må det skje i dag,
det må skje med en gang.
Klar?
Klar.
Nål.
Stopp.
Hva er i veien?
Jeg burde spørre deg om det.
Beklager. Jeg er ikke med.
Du nølte.
Du støttet hånden. Jeg så det.
Nei, det går bra.
- Er du nervøs? - Nei.
Jeg mener... Klart jeg er, men...
Hvorfor det? Hvorfor er du nervøs? Er du uthvilt?
- Ja, dr. Herman. - Du har vel forberedt deg?
Du har studert fosterets ekko,
lært deg målene utenat,
øvd på vinklene?
Vet du hvor langt du skal stikke nålen,
når du skal stikke inn tråden, blåse opp ballongen?
- Ja. Jeg tror jeg... - Tror du, eller vet du?
Jeg vet det. Jeg vet det!
Graham, bytt plass med Robbins.
Absolutt.
- Dr. Herman, jeg... - Det går bra.
Vi har bare mistet verdifull tid.
- Hei. - Hei.
- Hvor har du vært? - På ferie.
Her går bra.
Hei.
La meg forklare.
Vet du hvor mange fosterkirurger det finnes
vest for elven Mississippi?
Fem. Det er fem av oss.
Og jeg trenger en sjette, Robbins, så jeg valgte deg.
Av alle håndplukket jeg deg.
Og du svikter meg.
Jeg tviler ikke bare på dine evner.
Nå tviler jeg på mine.
Jeg trodde du hadde noe.
Jeg trodde du var spesiell.
Du er sjef for barnekirurgisk.
Du er styremedlem, respektert blant kollegaer.
Jeg trodde du ville være bedre og på mindre tid.
Men i dag? I dag ydmyket du meg.
I dag var du uforberedt for andre gang.
Så jeg må kanskje revurdere dette,
for du har kanskje ikke det som trengs her.
Jeg vet ikke hva du feiler.
Jeg vet ikke hva slags demoner du har.
Men du ligger etter i dette stipendiatet,
og jeg har ikke tid til at du skal komme etter.
Jeg har ikke tid til tre bom.
Hvis noe sånt skjer igjen, er du ute.
- Gjør det vondt? - Nei.
Alt er borte.
Hva med armen din?
Ingenting.
Da bilen traff det treet,
var min første tanke:
"Det er iallfall over. Ikke mer smerte."
Ikke flere svære ladninger med piller
for å prøve å dempe den,
ikke mer gråting på sofaen
mens jeg ser på disse tåpelige, smakløse matlagingsprogrammene
og tenker på mat jeg aldri kommer til å lage.
Og herregud, slutte å synes synd på meg selv.
Takk.
Endelig føler jeg at jeg kanskje kan overleve dette.
Det er ditt verk.
Han har en vanskelig vei... Måneder med opptrening...
Men det graftet bør holde i mange år.
Dette er forhåpentligvis starten på slutten.
Hva med deg? Er det ikke dag 30?
Det er det.
Dag 30.
Jeg er... Merkelig nervøs.
Jeg føler meg bra, men jeg... Jeg vet ikke.
Det føles som å komme hjem fra et sted.
Selv om dietten er over,
er jeg alltid klar for cheeseburgere og tequila.
Virkelige cheeseburgere.
Så snart kaoset avtar,
må vi gå tilbake...
Ta en ny titt.
Vi må spørre oss selv:
"Kan denne kroppen repareres?"
Vi klarte å sette Lees spiserør sammen igjen,
og jeg lover at det er sterkere enn noensinne.
Takk skal dere ha.
Hvis vi har gjort jobben vår, er det mulig.
Vi stanser blødningen.
Vi syr igjen skaden.
Vi gjør kroppen hel igjen.
Jeg skjønner hvorfor vi gjorde dette.
Det var for å gjøre oss sterkere, gjøre oss bedre.
Og det gjorde det. Det føles virkelig sånn.
Det tok lang tid,
det var smertefullt og kjedelig,
men vi har kommet langt.
Og jeg vet at vi har lenger igjen, men...
Jeg elsker deg, Calliope.
Jeg elsker deg.
Livet uten deg skremmer meg.
Og verden gir stadig mindre mening,
og jeg vet ikke hva jeg gjør på jobben lenger,
men jeg trenger ankerfestet mitt.
Det er deg.
Jeg trenger deg.
Og du er det eneste jeg noensinne vil trenge.
Jeg er så glad denne pausen er over.
De siste 30 dagene har lært meg så mye.
Alt jeg ønsket da jeg kom hit,
var å vite at vi ville dra herfra sammen.
Men fra jeg satte meg, kunne jeg føle det.
Jeg følte at jeg ville bli kvalt.
De siste ukene
har jeg ledd mer, gjort mer
og kost meg mer enn...
Endelig føler jeg meg fri.
Og ved å være fri
ser jeg nå at det å prøve å rette på oss
er det som sakte har tatt knekken på meg.
Jeg vil ikke gjøre det lenger.
Jeg vil ikke reparere oss lenger.
Kanskje istedenfor å elske deg så mye, bør jeg...
Jeg bør være alene en stund.
Jeg bør elske meg selv,
og du bør elske deg selv,
og sammen elsker vi Sofia, istedenfor å...
Jeg ønsker så mye for deg, Arizona.
For oss begge.
Så mye mer enn dette.
Mer enn å bli sittende fast med en som føler seg fastlåst.
Jeg vil at du også skal føle deg fri.
Samme hvor hardt vi prøver...
...må vi innse...
...at visse ting...
...ikke kan repareres.