Olycksfall är röriga. Kaotiska.
Att titta på en kropp som har blivit mos.
Det kan vara svårt att veta var man ska börja.
Edwards! Undersök patienten som kräks.
- Hur går det? - Hon klagar över buksmärtor.
- Kepner, vad händer? - Bilolycka i bädd tre med magsmärtor.
- Dr Pierce. - Här var det fullt.
Bröstsmärtor i bädd sex.
Som tur var finns en arbetsprincip: ABC, andning, blödning, cirkulation.
Bilkapningsoffer med flera sår och öppen fraktur i skenbenet.
- Lågt blodtryck och takykardi. - Sa du bilkapning?
ABC håller patienten vid liv, så man kan göra en plan för kaoset.
Om ändå alla problem gick att lösa genom intubering.
De tog min bil! De tog...
- Vad heter du? - Melissa.
- Melissa, vi ska ta hand om dig. - Wilson, kolla efter anhöriga.
Du verkar ha klarat dig bra. - Gör en CT av skallen ändå.
En CT av buken också.
Dr Grey, jag har din... vår... ...Ellis dagböcker.
- Har du redan läst dem? - Ja då.
Jag lärde känna henne som kirurg, men inte som person.
- Tack ska du ha. - Det var så lite.
- Kallar hon dig fortfarande dr Grey? - Jag heter så.
- Vi borde bjuda hem henne. - Varför?
- Hon är familj. - Typ.
- Middag i morgon. Det hör till. - Hör till vad?
- Dr Hunt behöver en ortoped. - Jag ringer.
- April. - Hej! Jag trodde att du...
- Din mamma var tidig, så vi kom hit. - Varför?
Hon ville träffa dig. Vi sitter uppe i lunchrummet.
- Jag älskar dig! - Vad pratade jag om?
- Har du sovit här? - Herman är på mig hela tiden.
- Det är ändå inte din sak. - Jag sparkade inte ut dig.
Nej, men min närvaro kvävde dig.
- Har du sagt nåt till nån? - Nej. Har du?
- Nej. Borde vi det? - Kan vi bara... låta bli ett tag?
- Som du vill. - Det här är inte vad jag ville.
Jag ska gå ronden.
Du hoppade över frukost.
Jag hann inte. Jag är ansvarig vid styrelsens strategimöte.
Min favorit bland ST-läkarna!
- Sökte ni mig? - Mr Weaver...
- Kalla mig Jeremy! - ...klagar över bröstsmärtor.
Han har vänsterkammarförstoring, men troponin I är normalt.
- Han har buksmärtor. - Det är lugnt.
- Vi ska titta efter. - Vi ses.
- Okej... - Aj!
- Är det ömt? - Ja, men det är halsbränna.
Min fru tvingade hit mig. Jag borde vara på jobbet...
- Jeremy, har du ätit nåt? - Kaffe.
- Hoppade du också över frukost? - Nej. Pannkakor, korv och ägg...
- Jag har haft svårt att svälja. - Du verkar klara det.
- Man måste ju hålla tanken full. - Vi lägger in dig för observation.
Jag ska skynda mig.
Kolla levervärden, troponin II och gör en CT av buken.
Ät upp din donut.
Melissa jobbar med oss. Vi reparerar datorer.
Jag hittade henne på marken och trodde hon var död.
- Vet ni nåt om hennes familj? - Vi känner henne inte så väl.
- Wilson! - Slå er ner. Jag kommer.
- Akutläge! - Ni hade sökt mig?
- Buken sväller. - Ska jag boka en operationssal?
Hon överlever inte så länge. Vi måste göra en laparotomi.
Här och nu?
Wilson, vi behöver kompresser för att stoppa blödningen.
- Är du säker på det här? - Vi har inget val.
Okej, Wilson, levern är hel. Undersök retroperitoneum.
- Det är undre hålvenen. - Håll emot. - Klämma och sug.
Frakturen är rengjord.
- Vet vi nåt om patienten? - Inget ID-kort.
På jobbet var hon sin egen ICE-kontakt.
Hon är veteran. Det är en Irakkrigstatuering, 2011-2012.
- Jag ser många såna. - Snyggt.
- Skadan är blottad. - Suturtråd.
- Det borde inte ha hänt henne. - Det gäller väl alla?
Sug.
Hej, mamma!
- Får jag se på dig? - Hur gick flygresan?
Inte lika bra som bilresan. Föraren hade så vackra ögon!
- Mamma! - Tack.
Jag höll på att glömma! Jag hittade dem på flygplatsen.
Djurdekaler från Seattle Zoo. De blir väl fina på barnkammarväggen?
Och de passar med alla färger. Det blir väl nåt... könsneutralt?
Vi har inte hunnit tänka på färger.
Ni bara jobbar.
Apropå det... Det är fullt på akuten, så jag borde gå dit igen.
Jag ska försöka hinna hem till middag.
- Middag? - Vad är det, mamma?
Jag hoppades du skulle ta ledigt. Vi kan välja färger...
- ...och registrera oss för gåvor. - Mamma, du vet vad jag jobbar med!
Jag har nästan ledigt i dag, så jag kan...
- Jackson, du måste inte... - Inga problem.
- Det blir kul. - Absolut. Vi löser det här.
Jag vill inte tjata, men jag ska på klientmöten.
Sen måste jag hämta min dotter och sen...
Tro mig, jag fattar. Jag har också fullt upp.
Perfekt! Skicka hem mig.
- Jag mår prima. - Inte enligt våra analyser.
Kolesterolvärdet är över 300. Du har högt blodtryck-
-och blodsockret är klart förhöjt.
- Litar ni på mig eller vetenskapen? - Vetenskapen och jag är gamla vänner.
CT: n ser okej ut, men vi vill göra fler test.
Jag vill göra kontraströntgen och beroende på resultaten...
- ...behövs kanske gastroskopi. - Går det att hoppa över ett steg?
Dr Bailey försöker undvika att stoppa slangar i din mun eller din...
- Just så. - Tack.
Men om det går fortare får hon stoppa slangar var hon vill.
Waldo, fosterålder 23 veckor. Utöver ett illa valt förnamn-
-lider han av C-CAM. Vad är det?
En medfödd adenomatoid svulst som trycker mot lungorna.
Han har börjat utveckla hydrops. Nu ser vi varför fosterkirurgi finns.
Vi går in i mammans livmoder, tar bort svulsten-
- och lägger tillbaka fostret. Vi hoppas hon går tiden ut.
Skynda i väg på din rådgivning, så går vi igenom ingreppet sen.
- Strålande! Tack. - Tacka inte mig.
Det lär behövas. Det tog dig två månader att förstå klaffplastik.
- Är du redo? - Ja, absolut.
- Proppen borde absorberas med tiden. - Okej, tack.
- Din fru bjöd in mig på middag. - Vad bra!
Jag glömde fråga om jag ska ta med nåt.
- Ett leende. Är det nåt du inte äter? - Nej.
- Bra. Vad sägs om grytstek? - Gärna!
Förlåt. - Shepherd, jag kommer tillbaka.
Nej då, vi är klara.
Richard! Vad gör du i morgon kväll?
Du kan bli sån, om du fortsätter äta som du gör.
- Om vi tog prover på dig... - Jag kan säga samma sak om dig.
Men jag vill inte förändra dig, så jag låter bli.
Jag vill inte förändra dig.
Jag vill ha dig levande, inte död av för mycket friterad lök.
- Herregud, Miranda! - Vad tusan...
- Vad är det? - Inte friterad lök, hoppas jag.
Nej, det är en tumör.
Och den är stor.
Förlåt! Rådgivningen gick bra, men mamman blev lite nervös.
- C-CAM. Jag är redo. - Planerna har förändrats.
Jag har privata... Jag ska åka hem.
Här står allt om ingreppet. Jag har skrivit i marginalen-
- för min teknik är bättre. Du får ta över min enhet.
- Vänta... Hur är det? - Det är privat.
Allt du måste veta står där.
- Och om jag undrar nåt? - Så hittar du svaren där.
Jag säger ju åt dig att äta sallad i stället för ostmackor.
- Ja, det gör du. Hela tiden. - Hej!
- Ni ser inte ut att ha goda nyheter. - Jeremy...
Jag är rädd att vi hittade en tumör.
- Det är adenocarcinom. - Herregud!
Cancer? Jag kom hit för att jag hade halsbränna.
Det hade du säkert, men alla ostmackor och stekt mat-
-har lett till sura uppstötningar.
Det har gjort din matstrupe till en idealisk miljö för cancer.
- Jag beklagar. - Vad gör vi nu?
Vi vill göra några test.
Vi hoppas byta ut matstrupen mot en bit av tarmen.
- Blir han frisk då? - Förhoppningsvis.
Ja, det blir jag. Det ordnar sig.
Åk och hämta Erin. Förklara läget, men skräm henne inte.
- Hallå? Jackson? - Här, doktor Mamma!
- Hej! - Oj...
- Ni har haft fullt upp. - Vi skulle upprätta en önskelista...
...men vi såg en mobil, och rätt vad det var var vagnen full.
- Vi har faktiskt haft en bra dag. - Låt inte så förvånad. Jag är rolig!
Den här har ni inte köpt i butik.
Fyra Kepnergenerationer har sovit i den där trotjänaren.
Men hur...? Du hade den inte i handbagaget.
Dina systrar sa åt mig att skicka den-
- men jag ville se din min när den kom, så jag ringde Jackson...
- Ringde du Jackson?! - Ja, jag vet hur en telefon fungerar.
- Jag är utsvulten. - Varför har ni inte ätit?
- Jag sa att jag skulle bli sen. - Vi glömde bort tiden.
- Jag kan sno ihop nåt. - Vi har ingen mat, för vi skulle gå ut.
- Jag hittar nog på nåt... - Nej! Du behöver inte sno ihop nåt.
Och du behövde inte inreda hela barnkammaren.
Jag vill inte ha din hjälp. Begrips?
Nu är du orättvis.
Bjöd du Richard? Du förvärrar bara situationen.
- Hon vill inte ha med honom att göra. - Han sa samma sak.
- Varför göra det, då? - För att han är en del av vår familj.
Du vill ju inte lämna Seattle eftersom din familj finns här.
- Du måste skämta. - Vad är det?
Ska jag tvingas till den här middagen för att du inte fick jobba för Obama?
Du kommer väl att dra upp det i all evig framtid.
- Jag är less på din... - Nu räcker det. Jag ber om ursäkt.
Jag försöker bara hjälpa dig och dem.
Min familj är stor, galen och härlig, och jag vill att du ska få ha det så.
Hon är din syster, och han är som en pappa för dig.
Och Zola behöver fler svarta släktingar som kan fläta hennes hår-
-för Bailey vägrar visa hur man gör.
Okej. Men i så fall måste du fråga Pierce om det går bra.
Du vill ha hit Richard. Du vann. Ta ansvar för segern.
- Men borde inte du fråga...? - Ta ansvar för segern.
Jag sa åt dig att inte kolla upp mig.
Tagga ner. En av Hermans patienter är här-
- och jag lär mig ingreppet från noteringar i marginalen på en artikel.
Hon försöker få mig att misslyckas. Eller döda mig.
Ingen tvingar dig. Gnäll inte för att det är svårt och läraren är taskig.
- Ta det lugnt, Melissa. - Var...?
Du är på sjukhus. Du var illa däran, men det är bra nu.
- Var är min bil? Har de hittat den? - Var bara lugn.
Försök somna.
- Dr Bailey! - Dr Pierce...
- Joggar du? - Javisst!
Jag brukar gå på spinning, men jag ville ha frisk luft i dag.
Vilken härlig morgon.
Jag tänkte ta 5 km till, men jag tar en längre runda om du vill med.
Nej! Tack, men... Jag har en ny ljudbok. Oprah tipsade om den.
Okej. Berätta vad du tycker om den.
Ska du säga nåt om att undvika sin mamma?
Ja, för min mamma är hemsk och din är snäll.
Hon var inte snäll i går, hon var nedlåtande.
- Du överreagerar. - Hon bestämde att jag behövde hjälp!
Jag behövde hjälp! Jag vet inte vad jag håller på med.
Efter fyra timmar i butiken var jag helt golvad.
Vet du hur mycket jag inte vet om barn? Jättemycket!
Och ni vet allt. Jag har inte en sån familj.
Mina morföräldrar älskade inte mig hejdlöst-
- men så kommer vårt barn att ha det. Om inte du jagar bort henne.
- Hej. - Hej! Operationssal tre är klar.
Polisen pratar med Melissa nu.
- Mår du bra? - De har hittat den. Min bil.
Den var styckad i nån verkstad. Den är borta.
Allt kan ersättas. Huvudsaken är att du klarade dig.
Om jag inte hade sovit...
- Minns du vad som hände? - Jag sov när de krossade rutan.
De drog ut mig. Jag försökte hålla i mig, men jag fastnade i dörren.
De drog i mig länge och slog och sparkade mig...
...och sen var jag tvungen att släppa.
Varför lät du dem inte bara ta bilen?
Allt låg i bilen.
Allt.
Det första hon frågade om var bilen. Den verkar ha varit allt hon hade.
- Är hon hemlös? - Hon verkar bo i bilen, så ja.
- Hon hade väl ett jobb? - Man kan vara hemlös och ha ett jobb.
Tänk er att gå i skolan och bo i bilen. Man måste ljuga hela tiden-
- och bortförklara varför man inte har nåt badrum.
Om man berättar för nån får man bara en medlidsam blick.
Hämta mig när hon har vaknat.
- Bodde du i bilen? - Precis, en sån där blick.
Handskar.
- Karev? - Han var intresserad av ingreppet.
- Men jag vill inte vara i vägen. - Du är så välkommen.
Jag hoppas att du har läst på. Jag sov dåligt i natt-
-och mitt tålamod tryter snabbt.
Kommer Richard Webber? Att han har mage.
Det var inte hans idé. Jag bjöd honom.
- Jag kommer inte. - Du ville ju veta mer om Ellis.
Prata med nån som kände henne - Richard.
Ät middag med oss, helt utan press. Det är ett första steg.
Jag ska tänka på saken.
- Gäller det hur jag ska betala? - Nej då, vi bara undrade...
Jag har försäkring, men papperen låg...
- I bilen? - Jag löser det på nåt sätt.
Bor du i bilen?
- Wilson... - Hur ska jag fråga, då?
- Vi snokar inte... - Det skulle bara vara tillfälligt.
Efter militären var jobbet jag hade på gång borta-
- och min fästman också, och han tog lägenheten.
Jag fick bara jobbet på Office Hub, och lönen täcker inte hyran.
Jag har fått det att funka.
Men nu är bilen borta, och mina pengar, kläder och besparingar med den.
Banker vill ju gärna att man har en adress.
Så, ja. Ja...
Jag blev av med allt, men om jag inte kan jobba kommer jag att få sparken.
Det finns särskilda projekt som hjälper hemlösa veteraner.
Jag är inte hemlös. Det är tillfälligt.
De kan ordna en stabil bostad, och sen blir allt lättare.
- Det gäller inte mig. - Du har tjänstgjort i Irak.
Jag lagade datorer på ett kontor.
Vissa har sprängts i bitar eller fått ansiktet bortbränt-
- och andra har bott på gatan sen Vietnamkriget.
Min bil blev stulen i Seattle.
Ursäkta? Du har besök.
Herregud... Kan ni vara så snälla att gå utan att säga nåt till dem?
- Melissa... - Jag löser det. Det gör jag alltid.
Bara gå, är du snäll.
Då så, då ska vi få träffa Waldo.
Vi får vara tysta så att han inte vaknar.
Nästa steg?
20 ml saltlösning per kilo i navelvenen.
Du har läst mina anteckningar. Jag ger dosen, så tar du ut Waldos arm.
Okej...
- Otroligt. - Verkligen.
- Blotta hans bröst och snitta. - Skalpell?
Varje steg är viktigt. Vad ska du göra?
En posterolateral thorakotomi och långsamt ta ut svulsten.
"Långsamt och kontrollerat".
Det var så det stod i anteckningarna. Läste du dem eller inte?
Ja, och det stod att jag skulle vara beredd på bradykardi.
Fortsätt.
Där är svulsten... och bradykardin. Vad gör vi åt den?
- Atropin och adrenalin i deltamuskeln. - Varför gör man så?
Om svulsten faller ut kan lillen få hjärtsvikt.
Så stod det inte. Jag vill höra mina ord, precis som de stod!
Du ger mig kontentan. Jag bryr mig inte om din tolkning.
Jag vill veta att mina ord är inbrända i din hjärna.
Det är det som gäller nu.
- Om det räcker med kontentan... - Nu räcker det. Hon fattar.
Dr Karev, det börjar precis bli intressant. Du vill väl inte gå nu?
Det stod att före min metod-
- orsakade ingreppet hjärtstillestånd hos 50 % av fostren.
Visst känns det märkligt? Att röra ett barn som inte har fötts än.
Vet du vad det känns som?
En ära.
En otrolig ära.
- Vad har hänt? - Ingenting.
- Har du ramlat? - Nej! Det är ingen fara.
Du haltar ju.
Haltar? Du tog väl inte i för mycket i morse?
- Med vad då? - Löpningen.
- Löpningen? - Ja, löpningen.
Sa hon inte att vi sprang på varandra i motionsspåret?
Ska vi gå och operera bort en tumör eller sitta här och prata?
Meredith. Har Derek berättat att han har bjudit in mig till middagen?
Vad tror du? Jag är osäker.
- Jag också. Det kan verka... - Påträngande?
Och för tidigt. Jag vill ställa in. Derek kommer säkert att förstå.
Vad är det med er? Man kan inte ta tillbaka en inbjudan.
Inte efter allt som krävdes för att hon skulle överväga det. Det blir av.
Jag måste operera ett artärbråck. Vi ses i kväll, båda två.
- Jag tar med efterrätt. - Tack.
- Edwards, jag kommer strax. - Okej.
27-årig man, bilolycka...
- Skulle du inte komma i eftermiddag? - Jag flyttade fram det.
Du är skyldig mig en ursäkt.
- Är jag skyldig dig en? - Du var oförskämd.
Du vet bättre än så. Du är upptagen och jobbar hårt...
Jag tänker inte be om ursäkt för mitt liv!
April Kepner!
Dina val skiljer sig mycket från mina och det är otäckt.
Mödrar som ser sina barn göra nåt som de inte har gjort själva...
Otäckt! Det betyder inte att jag inte är stolt över dig.
Ju oftare jag ser dig i din värld, på ditt jobb-
...i ditt äktenskap, desto stoltare blir jag.
Jag har ingen aning om vad du gör, men jag vet mycket om bebisar.
Jag vill inte ta nåt ifrån dig. Jag vill hjälpa dig.
Jag får göra det, för jag är en mormor.
Och jag är ju din mamma.
Förlåt.
Tack.
Kan jag ringa om jag har frågor?
Tja...
Jag antar det.
Om du måste.
- Tack för hjälpen. - Låt henne inte säga så.
- Gör nåt åt saken. - Det kan jag inte.
Callie och jag har separerat. Det finns flera anledningar till det-
- men den här positionen var nog sista droppen.
Jag offrade mitt äktenskap för jobbet och det är allt jag har.
Det måste funka. Jag måste få det att funka.
Okej.
Nej, det är det inte. Jag såg henne, hon tänker jävlas.
Hon tänker avskeda dig eller göra dig olycklig.
Hon blir nog av med dig, oavsett. Vad har du att förlora?
- Jag tog med de här till dig. Jag sa ju...
- Vilken grad hade var du? - Menig.
Jag var major, så lyssna. Jag har högre rang.
Vi har även det här gemensamt: Jag tjänstgjorde, som du.
Jag tjänstgjorde två gånger på en förbandsplats.
Jag gav allt som jag kunde erbjuda. Det gjorde du också.
Lika mycket som jag kan greja om en hårddisk...
Formatera om. Formatera om en hårddisk.
Du gav dem det du kunde. Du tjänstgjorde.
Du förtjänar all hjälp och tacksamhet som du kan få.
Att tro att du stjäl hjälp från andra är fel.
- Det är så många... - Hjälp dem senare, som volontär.
Du kan göra mycket, men först måste du komma på fötter.
Det är så du kan hjälpa. Det är så man tjänstgör.
Förstår du?
Ja, sir.
Jag gör första halssnittet. Hur gammal är han?
- 42. - Hans matstrupe ser ut att vara 80.
- For du ut och sprang? - Ja!
800 meter. Nu har jag ont och det är pinsamt utan att du står och gapar.
Var inte generad. Ge inte upp.
Oavsett när du påbörjar nåt sånt är det svårt.
- Du måste börja. Ta det i små steg. - Skämtar du om att jag är kort?
- Blodtrycket sjunker. - Totalt hjärtstopp.
- Vi måste fixa hjärtslagen. - Bailey? - Nej!
Okej. Akutvagnen, så försöker vi så.
- Han kraschar. - Fan. Kammarflimmer.
Dr Warren, ladda till 150.
Undan!
Påbörja HLR. Ge adrenalin och atropin.
Vänta.
Nej, det är inte för sent. Det kan inte vara för sent!
Kör igen.
Undan!
- Nej. Nej. - Vi gjorde allt vi kunde.
Kör igen.
- Undan! - Jeremy dog. Jag beklagar.
Det var ju bara halsbränna. Hur kunde det här hända?!
Är du klar snart? Kom, så går vi hem.
Du menar åka hem till dig.
- Va? - Det är ditt hus.
Jag bara sover där. Eller hur?
Du frågade inte om jag ville flytta in. Du klagade aldrig, men...
Har jag gjort nåt? Det känns som om jag är illa ute.
Nej, jag är illa ute. När nåt händer har jag ingenstans att ta vägen.
Jag brukade vara så försiktig.
Vänta... Vad händer? Jag trodde att allt var bra.
Ja, men allt förändras. Det gör det alltid.
Du kan inte hålla fast i allt som du vill ha kvar.
Just nu känns det som om jag har en säng och ett hus-
-och det är så underbart.
Men sängen är inte min, den är din.
Och jag hatar att jag inte vill förlora den.
Titta på mig.
Du har mig. Jag lovar och svär.
Jag ska ingenstans förutom hem med dig.
Kom, nu åker vi hem.
- Tog du ut steken ur ugnen? - Nej, då kallnar ju grejen.
Jag tar ut den. Du är ingen kock.
- Men det är du? - Jag är bättre än du.
- Hur då? - Du kallar steken "grejen".
Men du är inte bättre än jag.
- Har du lagat en måltid förut? - Okej, time out.
Nå? Du sa "time out". Då måste du säga nåt. Det är ingen "tyst"-knapp.
Jo, det är det. Jag behöver en time out. En paus.
Från dig, bråken och steken. Bordet är inte dukat än.
Gästerna kommer om en halvtimme.
Jag måste duscha. Jag behöver en paus!
- Titta inte på mig så där. - Jag behöver också duscha.
- Hur är bebisboken? - Det läskigaste jag nånsin har läst.
- Jag var en skitstövel i dag. - Ja, det var du.
Det är här du ska säga: "Nej då, det var du inte. Jag var en skitstövel."
Ja, men jag var inte det. Du var det.
- Res dig upp. Jag vill sätta mig ner. - Okej.
- Har du byggt den? - Två gånger. Felaktig bruksanvisning.
Den är perfekt.
Du gjorde ett bra jobb.
Du kommer att bli en fantastisk pappa.
Tack.
Jag är döende. Jag kommer att dö.
Inga skräckhistorier. Jag vill inte att du slår mig när du drömmer.
Jag körde tester på mig själv i går.
LDL-kolesterol: 178. HDL: 26.
- Triglycerider: 320. Glukos: 152. - Det förklarar joggningen...
Jag är en hycklare! Jag säger jämt åt folk att äta rätt och motionera.
- Jag hör det inte längre. - Du är inte döende.
- Resultatet är inte bra, men... - Jag måste ändra på mig. På en gång.
Inte precis nu. Om du ger dig ut och joggar nu lär dina ben ge upp.
Jag ville ju inte att du skulle slå mig.
Det är bra för hjärtat. Som att det gjorde ont...
ABC vid olycksfall hjälper oss att hålla patienter vid liv.
- Men det är bara en början. - Hallå?
Hej.
Jag ringde på, men ingen svarade.
- De sa klockan åtta, eller hur? - Ja.
- Bordet är dukat. - Ja, det är konstigt.
När andning, blödning och cirkulation har tagits om hand-
- börjar det riktiga jobbet. Smutsjobbet.
- Jag har vin. - Jag är alkoholist.
Det här var ett misstag. Jag går nu.
Hör här, jag klantade mig.
Jag klantade mig. Förlåt.
För 31 år sen fick jag en unge och ingen sa nåt.
Jag har bara känt dig i två månader. Två månader.
De flesta föräldrar klantar sig de första månaderna.
Det går bra, för barnet är för litet för att komma ihåg det.
Men jag sårade dig, jag vet det.
Det enda jag vill är att kunna ta tillbaka det.
Du har missförstått.
Jag är inte arg för att du är en dålig far. Du är inte min pappa.
Du är en man som låg med nån och gjorde det möjligt för mig att födas.
Min pappa är mitt nu. Du är mitt förflutna, min genetiska historia.
Jag ville inte ha en far. Jag ville att du skulle vara ärlig från början-
- istället för att låta mig framstå som en idiot och prata med dig.
Jag visste inte vad jag skulle göra.
Jag är väldigt ledsen för det.
Ingen vet hur länge röran tar att städa upp...
Okej. God natt.
...när du väl har börjat.
Förlåt! Jag... glömde bort tiden.
Hoppas att du är hungrig.
För ibland vet du inte vad du får.
- Kan jag prata med dig? - Jag ville prata med dig.
Dr Herman, jag vill ha positionen. Operationen gjorde det tydligare.
Stäng dörren.
Men oavsett hur mycket jag vill ha jobbet-
- vägrar jag låta dig tala så där till mig i ett år.
Vi får inte ett år tillsammans.
- Okej. Bra. Tack. - Jag kommer att dö inom sex månader.
Du vet inte exakt vad som väntar.
Jag har en hjärntumör.
Inoperabel. Jag trodde att jag hade mer tid på mig, men den växer.
Snart börjar jag visa symtom och sen dör jag.
Vem känner till det här? Hunt? Någon?
Fosterkirurgi är nytt. Vi som jobbar med det uppfinner det under tiden.
Det jag vet och skriver ner känner ingen annan till.
Det finns inte i någon bok, bara i min hjärna.
Jag kan kämpa för att få avhandlingar publicerade-
- eller så kan jag använda min tid till att lära dig allt på ett halvår.
Eller så kan du berätta för Hunt och allt försvinner för evigt.
Du vet inte vad som finns framför dig...
Jag vet inte vad jag tycker...
Bestäm dig fort. Vi får inte slösa bort tiden.
...och, när allt är över, om det finns nåt som är värt att rädda.