Når kroppen udsættes for traumer, så går dens forsvarsmekanisme i gang.
Jeg ofrede alt for dig!
Fra det øjeblik hjernen får at vide, at der netop er sket en katastrofe...
- Har du papir? - Til hvad?
- Vi må skrive løfter. - Jeg har Post-its.
Hvad skal vi love hinanden?
...så fosser blodet til de organer, som allermest har brug for hjælp.
Blod flyder ind i musklerne, lungerne, hjertet, hjernen...
Hjernen træffer en beslutning for resten af kroppen.
Mød faren eller flygt.
Mekanismen beskytter kroppen fra alt ondt...
...og fra at vide, at skaden kan være uoprettelig.
At elske hinanden, selv når vi hader hinanden. Ikke flygte.
Vi kalder det... chok.
GREYS HVIDE VERDEN
Det er vigtigt at vælge barnepige.
Man skal have den rette kemi. Vi må lære hinanden at kende og...
- Jeg er lidt optaget lige nu. - Ja, det er derfor, vi er her.
- Vi har ambulancer på vej. - Ja. Jeg har arbejdet med læger før.
- Jeg kan vente i lobbyen. - Fint. Jeg skal nok finde dig.
- Hvem var det? - Ny barnepige, håber jeg.
- Har I fået barnepige? - Ja, fordi Derek er rejst.
Der kan være op til 20 tilskadekomne.
- Mange er nok børn. - Hvad er der sket?
En kvinde kørte af en bro med børn i bilen. Hun kørte for hurtigt-
- ramte flere køretøjer og drejede direkte ud i vandet.
- Politiet tror, det var med vilje. - Du godeste. Med børnene?
Samarbejd med politiet og udfør jeres opgaver.
Åh Gud... En gal mor, som vil drukne sine børn?
Hun havde måske brug for en barnepige.
- Hvilken mor kan gøre det her? - Hvorfor er mødre altid de værste?
- Kvinder og mænd er lige morderiske. - Er der noget, du vil fortælle mig?
Ti stille! Jeg mener ikke, at man skal dræbe sine børn.
- Hej, dr. Kepner. - Vi har patienter på vej. I gang.
Du har ret. Undskyld.
- Jeg fortalte Jackson om barnet. - Og jeg står og råber om barnemord.
- Jeg skal tie stille. Ved hun det? - Jeg ved det ikke. Nej, vel?
Hvis du fandt ud af, at dit barn skulle dø, var du ikke på arbejde.
- Hvad har vi her? - 10-årig pige, Mia James.
Blev fundet bevidstløs. Lillebror og mor er på vej.
- Kan du høre mig, Mia? - Hvor er mor? Klarer hun den?
Det finder vi ud af. Få hende ind.
Parker James, fem år, mindre skader i ansigtet.
- Hvor er min søster? - Hun er indenfor.
Brooke James, føreren. Hun har ikke reageret.
- Lavt blodtryk, høj puls. - Vent, er det føreren?
- Ja. - Kom så.
Politiet vil forhøre hende, men jeg sagde nej.
- Sagde de, hvad der skete? - Det kan have været en fejl.
Hun har lavt blodtryk, lavt blodsukker og væske i maven.
- Hun klarer ikke en scanning. - Hun skal op på operationsstuen.
Hunt. Føreren er i dårlig stand. Jeg ringer til operationsstuen.
Jeg leder efter min kone og børn. Brooke James, Mia og...
- Parker? - De sagde, at bilen blev påkørt.
Deres kone skal opereres, børnene er i behandling, mr James.
Deres kone var føreren. Hun kørte selv af broen.
Hvad? Nej, det er helt tosset!
- Det ville hun aldrig gøre. - Følg med os, mr James.
- Det ville hun aldrig gøre. - Vi er på vej op.
Jeg skal bruge 3D-billeder, så jeg kan tjekke svulsten.
- Hvornår må jeg tale med lægerne? - Når jeg har talt med dr. Herman.
Hvornår gør du det?
- Du må bare springe ud i det. - Jeg stjal en journal.
Det er ikke et spring, men fængsel.
Du redder hendes liv, Arizona. Eller jeg gør, takket være dig.
Når du fortæller hende det, så skal hun nok blive glad.
Hun bliver glad til sidst.
- Skal jeg fortælle det? - Nej, jeg må finde et godt tidspunkt.
Det er min svulst. Min svulst!
Hvor har du den fra, og hvorfor har du den?
Du viste min svulst til andre uden mit samtykke.
- Jeg havde brug for at forstå. - Du stjal dem!
- Jeg var nødt til det. - Du bryder loven.
- Du siger jo ikke noget. - Jeg kan fjerne svulsten.
Jeg ved ikke, hvem dine læger er, de er sikkert særdeles dygtige-
-men de har ingen fantasi.
Din svulst er genial, men det er jeg også.
Jeg slår den.
Jeg skal operere.
Jeg tror ikke, at Kepner kommer i dag. Vi har hørt noget...
- April er her. - Hvad?
Ja, hun skal til at operere. Alt vel?
Ja, tak.
Nej, forresten. Få hende ud.
- Det kan jeg ikke, Avery. - Hun bør slet ikke operere.
Tro mig, når jeg siger det.
- Jeg skal bruge flere kompressere. - Den klarer jeg.
- Owen. - Grey. Hvordan går det, Kepner?
Det er et værre rod, men vi har styr på det.
Jeg skifter dig ud, April. Jeg tager denne her.
- Hvorfor? - Jeg tager den.
- April... - Jeg klarer den.
- Jeg skifter dig ud. - Nej.
- Owen? - Vi klarer den. Du kan gå.
- Har vi et problem? - Nej.
Jo! Jackson er problemet, ikke?
Han har talt med dig, og I har besluttet mit bedste.
- Jackson venter på dig. - Jamen, jeg arbejder.
Jeg overtager nu, April.
Er det en ordre?
- Jeg beder dig. - Så er svaret nej.
Så er det en ordre.
- En ordre, Kepner! - Fint.
- Du får så meget ballade. - Det får du da selv. Du ville ud.
Nogle blå mærker, men det skal ikke opereres.
- I havde lidt af en tur. - Det var vildt.
- Bilen kørte direkte ind i os. - Og fløj af broen, ned i vandet!
Så kørte alle de andre biler ind i hinanden ligesom Grand Theft Auto.
- Far flipper totalt ud. - Pas på sproget.
- Hvor er jeres far? - Du får stuearrest.
- Knyt sylten, bæfjæs. - Det kan du selv være.
Du vil være så cool, men du kører ad Pommerns til.
- Kørte du? - Hvor gammel er du?
- 18. - Og jeg er 25, bæfjæs.
Tarmen er skadet.
- Bugspytkirtlen er vist ramt. - Ja, det ser sådan ud.
- Hvad skete der med Kepner? - Ikke noget.
- Du smed hende ud. - Hun burde ikke operere.
- Hun har private problemer. - Min mand forlod mig. Jeg er her.
- Hvad? - Har han ikke skrevet? Han er i D.C.
- Hvornår skete det? - I går.
Vil du også smide mig ud? Skal jeg få manicure og græde?
- Jackson sagde ikke, hvad det var. - Hendes mand siger noget til dig...
Det gælder deres barn. Det er skidt.
- Godt. - Og så kørte din mor hurtigere.
- Sagde hun noget? - Vi skulle holde kæft.
Sagde hun det? Sådan taler hun aldrig.
Vi sagde heller ikke noget. Hun kørte ind i andre biler-
- og så røg vi ned i vandet, og en brandmand trak mig op.
Du har sagt, at man ikke må sige "hold kæft."
- Det skal nok gå. Du klarer den. - Han har ret. Du var heldig, Parker.
Du skal bare have en skinne på håndleddet.
Jeres datter er lidt groggy, men hun skal have et par sting.
Naturligvis, gør det nødvendige.
- Må jeg låne dig, dr. Avery? - Undskyld mig et øjeblik.
Hej. Jeg kan finde en afløser...
- Lader du politiet afhøre en 5-årig? - De havde brug for at få svar.
De blev næsten dræbt af deres mor. De er rædselsslagne og gået i chok.
- Du er vist gået i chok. - De burde slet ikke være her.
- Lad os bare køre hjem. - Har du set, hvad den kvinde gjorde?
Ja, og de bliver godt plejet. Du bliver nødt til...
Jeg er nødt til at operere, men du træffer mine beslutninger.
- Jeg prøver på at hjælpe dig. - Jaså?
Du går til Owen, og de to mænd bestemmer over den lille kvinde.
Så står jeg udenfor operationsstuen. Det hjælper mig overhovedet ikke!
Hvad kan så hjælpe? Tal med mig i stedet for at flygte.
Sig noget, hvad som helst! Jeg prøver bare på at hjælpe dig.
Vil du hjælpe mig? Så få syet den piges ansigt.
Er alt vel?
Nej.
Alt er ikke vel.
Vi skal have jeres forældres navne. De skal have at vide, at I er her.
- Spyt det nu bare ud. - Ikke et ord. Du er tavs som en mur.
Dylan har en lidt tyk tarmvæg.
Det kan være en mesenterialskade, men jeg kigger alligevel på det.
Nej, nej. Kom her.
Vi må ind og se, hvad der sker. Laparoskopier er ikke standard.
- Du kunne overse noget. - Han slipper for et stort ar.
- Vi bør ikke risikere... - Hvorfor siger du "vi?"
- Du er ikke med. Han er et barn. - Du bestemmer ikke, du er et barn!
Jeg er barnekirurg, han er et barn, og jeg vil altså lave en laparoskopi.
- Nå... Det er sådan, det er. - Ja.
Imens kan du måske få den lillebror til at afsløre forældrene?
- Så kører vi. - Du er en mur, Jack. Tavs.
Godt, det burde afværge tamponade.
Se, hvor meget skade en kvinde kan gøre.
Vi har arytmi i seng nr. 6. Gider du kaste et blik på det nu?
- Dreng eller pige? - Hvad?
Eller vil I ikke vide det? Jeg havde aldrig klaret uvisheden.
Jeg ville lave en liste over navne.
Det er nok det sværeste at vælge et navn.
- Seng nr. 6. Konsultation, nu. - Okay.
- Er Greg James stadig hernede? - Jeg må snakke med dig.
Du har talt med Jackson.
- Du så noget ved min ultralyd. - Ja.
- Du så noget, og sagde intet. - Det ved jeg godt...
Jeg lå der, det var mit barn, men du sagde ingenting.
- Jeg ville først være sikker. - Du fortalte det gladelig til andre.
Du fortalte det til Jackson, før jeg fik en chance.
At du, af alle mennesker, skulle vide det her før mig...
- Det er jeg ked af. - Det bør du også være.
Mr James er ovenpå, børnene er indlagt.
- Det er operationsstue 1. - Henviste han sine patienter?
- Han har ikke bare forladt dem. - Eller sin kone og sine børn.
- Det er svært at tro. - Det gjorde han.
Vil du have en at klandre? Jeg bad ham om at rejse.
- Hæfteklam. - Det var rusmiddelanalysen.
- Stoffer eller alkohol? - Ikke noget.
- Fandens! - Hvad leder du efter?
En forklaring på, hvorfor hun bragte familien i fare.
Man vil helst tro, at hun ikke havde et valg.
Snakker du med Cristina? Jeg gik ud fra, I taler ofte sammen.
Ja, vi taler sammen fredag aften her, og lørdag morgen der, over en drink.
- Det er fredag. Ringer du i dag? - Jeg har misset de sidste par gange.
Før hun tog af sted, sagde hun noget om mig og Derek.
Hun havde ret, og det vil jeg ikke have.
Familien har altså ikke en diabetes-historie.
- Hvad med psykiske sygdomme? - Spørger du, om min kone er tosset?
Vi vil finde ud af, om noget fik hende til...
...at skade mine børn? Det ville hun aldrig gøre.
Det troede jeg i det mindste ikke.
Brooke... Hun har travlt.
Hun er træt, stresset og glemsom.
Hun har hænderne fulde med at køre børnene fra skole-
- til violin og baseball og sørge for, at de er glade.
Jeg arbejder for meget.
Jeg... Jeg kender ikke min kone.
Jeg ved ikke noget mere.
Du var alene en stund. Har du nolet min pung?
- Jeg er ked af det, jeg gjorde. - Underdrivelse. Du forrådte mig.
- Jeg troede, du var til at stole på. - Shepherd tror, hun kan fjerne den.
- Shepherd er ene om det. - Vil du ikke vide, om der er håb?
Hvad er det mest maligne symptom ved uhelbredelig kræft, Robbins?
Det er håb. Det vender tilbage igen og igen.
Mayo gav mig håb med et fase III-studie. Det fejlede.
NYU håbede på radiokirurgi. Det lykkedes ikke.
Barrow havde store forventninger til kemoterapi og ablation. Niks.
Hver gang håbet knuses, tager det en luns af dig med sig.
Til sidst finder du kun trøst i det eneste, du ved med sikkerhed.
At det her bliver din død.
Bed Shepherd om droppe sit håb. Eller hvor hun kan stoppe det op.
Vi starter anastomosen.
Manden siger, hun ikke har diabetes, men hun var udmattet og glemsom-
-og havde travlt med børnene.
Mødre, der har travlt med børnene plejer ikke at ville begå selvmord.
Det giver bare ingen mening. Hendes blodsukker var utroligt lavt.
Min mor sagde, at bugspytkirtlen er kroppens elimineringsknap.
- Den var også skrøbelig. - Manden sagde, at hun var glemsom.
Der sidder nok en svulst. Insulinom.
- Det forklarer angst og forvirring. - Det ville forklare det hele.
Jeg må ringe til dine forældre, Jack.
Du er bange og tror, at du får ballade.
Tro mig, jo længere du venter, desto værre vil det bare blive.
Jeres forældre er bange og ved ikke, hvor I er.
De bliver mere og mere bange for hvert minut.
Når de ser jer, bliver de så lettede.
Men al den frygt skal jo rettes mod noget.
Den frygt vil forvandle sig til en hvidglødende vrede-
- som forviser dig til en verden uden computerspil.
- Stol på mig, jeg har også en søn. - Jeg er en mur.
- Giv mig din mobil. - Jeg er 7 år. Har 7-årige mobiler?
Jeg prøver på at hjælpe dig. Men hvis du ikke samarbejder-
- må jeg ringe til socialstyrelsen. Ved du, hvad det betyder?
Du tager den lange vej. Så må jeg ringe til dem.
Du må gøre, hvad du er nødt til.
Jeg stjal en bil, da jeg var 12. Jeg nåede ikke engang to gader væk.
- Hvad stoppede dig? - En container.
Første gang jeg stjal en, så røg der et af sidespejlene.
Anden gang løb motoren tør, tredje gang slap jeg godt fra det.
Fjerde... punkteret.
- Laver du sjov? - Nej.
- Var der en femte? - Ja, den boede jeg i.
- Fandens. - Hvad skete der?
- Han bløder. Vi må åbne. - Ville vi ikke undgå det?
Vi har intet andet valg. Vi må ind nu. Skalpel. Skalpel!
Er du snart færdig herovre? Jeg har to benbrud og en rygskade.
Godt, vent lidt. Jeg tæller til tre først.
Er du klar? En, to...
Det er bedre, når det er uventet. Giver du ham en slynge på?
- Hvad skal jeg, Kepner? - Jeg har lige sagt det!
- Hvad sker der? - Jeg har det fint.
Nej, du har ej. Det ved jeg, for jeg taler normalt sådan til folk.
- Jeg vil ikke tale om det. - Jeg vil ikke snerres af.
Du kan ikke få et barn, selvom du så gerne vil.
Du vil bare have et barn, som du kan elske og opfostre-
- mens den kvinde smider sine helt raske børn ud fra en bro!
Gør det dig ikke rasende?
Hvorfor skriger du ikke over det, hun har gjort?
- Hvordan er noget af det fair? - April, April...
Patienterne venter.
- Får min datter et ar? - Jeg tog mig god tid.
I så fald vil det være meget lille.
Når hun ser sig i spejlet, vil hun huske det her. Mine børn...
- ...har mistet alt. - De har dig.
Jeg ved ikke, hvor godt det er. Jeg havde overset det her.
Uanset hvad der skete med Brooke...
Jeg så det bare ikke.
Man bekymrer sig over alt muligt, men jeg var ikke forberedt på dette.
Burde jeg have forudset det?
Hvordan kunne jeg have forberedt mig på det her?
Hvorfor vil vi undgå en port?
Hvert snit øger risikoen for, at membranen brister.
Undskyld, forstyrrelsen, Robbins. Jeg ville gerne snakke med dig.
- Dig, mig og April. - Hun har hænderne fulde.
- Naturligvis. - Jeg mente ikke nu, men snart.
Jeg... Jeg vil være forberedt.
Vi må vide, så meget som muligt, hvad det er, og hvad vi kan gøre.
- Jeg finder dig. - Godt.
Mine venner... Fosteret med osteogenesis imperfecta.
- Ved du, hvad du skal sige? - Ja.
Husk det, jeg sagde om håb. Gør det ikke sværere for dem.
- Kan du overtage? - Robbins?
- Jeg er færdig her. - Robbins!
Undersøgte de alt? Bed dem om at gøre det igen.
- Det gjorde jeg. Ingen insulinom. - Hent scanningen. Svulsten er her.
Ikke nødvendigvis. Hun var stresset.
- Det lyder som et sammenbrud. - Det lyder, som om hun er en mor.
- Hvor er den scanning? - Folk får nervesammenbrud...
Owen. Hold bøtte.
Du finder ikke noget.
Gør jeg ikke?
Giv mig din hånd.
- Hvad er så det lige der? - Det er som et knappenålshoved.
- Den er der. Jeg vidste det. - Godt klaret, dr. Grey.
- Kom i operationstøjet, Edwards. - Okay.
- Giv mig din mobil. - Jeg har ikke nogen.
- Giv mig din mobil. - Det er Dylans.
Det her er ikke et spil. Din bror er kommet slemt til skade.
Han ligger på operationsbordet, og to læger prøver på at redde ham!
Her er ingen genstart. Det her er ikke et spil.
Når det er forbi, så er det forbi.
Han har brug for sine forældre. Hvad vil du gøre ved det?
Det hele er min skyld.
Jeg ville hen til ismanden og bad ham om at køre mig.
Jeg vil hjem til min mor.
- Hun burde vågne snart. - En svulst?
Godartet, men den udskiller insulin, som giver meget ujævnt blodsukker.
- Og det giver... - Udmattelse, forvirring, glemsomhed.
Svulsten var skyld i ulykken, og den er forsvundet nu.
Undskyld. Jeg skulle aldrig have troet på det.
Ikke i et eneste sekund.
Jeg skulle ikke have troet på, at du kunne gøre dem fortræd.
- Klokken er kun 4 derovre. - Jeg bad også Cristina om at rejse.
Det var det eneste valg. Hun var nødt til at tage af sted.
Det var blevet værre, hvis hun var blevet her.
Det ved jeg nu.
Hils hende fra mig.
Man forlader aldrig lokalet under et indgreb, Robbins.
Du har en chance, selvom den er lille og risikofyldt.
Mine venner ville give alt for den, men du ignorerer den og spilder den!
Dr. Grey? Jeg er her stadig.
- Lynn. Barnepigen. - Åh, Lynn.
- Undskyld. Du er her stadig. - Ja.
Det gør ikke noget. Sig, hvad du har brug for.
- Jeg har brug for hjælp med børnene. - Kan du være mere specifik?
Jeg har brug for støtte. Mit liv og mit arbejde er ret uforudsigeligt.
Jeg har brug for en til at forstå det. Som er der-
- og forstår, at hvis jeg ikke er der, er jeg nødt til at være andetsteds.
Jeg har brug for en, som tror på og støtter det.
Jeg har brug for en...
...som er der i det sammen med mig...
...og som tror på det.
Undskyld. Jeg ved godt, at jeg må virke helt tosset-
- og det er jeg faktisk ikke. Jeg har bare haft en hård dag...
Nej, det er... Det er helt fint.
Lad os tale om det.
Kan I se den lidt mørkere linje? Det er et område med rygmarvsvæske.
Det kan give mig et rent snit. Efterlader jeg den mindste smule-
- så vil svulsten vende tilbage, jeg må bruge samtlige værktøjer.
Jeg stopper ikke, før alle celler er væk.
Hvad siger du, chef?
- Det er indviklet og risikabelt. - Jeg kan se tre scenarier her.
Et: Shepherd opererer, og jeg dør på operationsbordet.
To: Shepherd fjerner for meget, og jeg vågner op som en grønsag.
Tre, og den mindst sandsynlige:
Shepherd fjerner hele svulsten, og jeg vågner op sund og rask.
- Har jeg ret? - Ja, men...
Hvor meget skal svulsten vokse, før den bliver inoperabel?
- Vi må gøre det nu, Nicole. - Hvor meget?
Når den når synsnerven og hypotalamus, rører jeg den ikke.
Hvis du bløder... Det er for risikabelt.
Fint, så venter vi. Når den truer synsnerven og hypotalamus...
- ...kan du operere. - Det er en farlig plan.
- Det er en dum plan. - Det er planen.
Du får min svulst, du får min viden, jeg får mit liv.
Alle er glade.
- Hvornår kom forældrene? - For lidt siden.
Jeg venter på at se, om de krammer eller klasker ungen.
- Du er en god mor. - Hvorfor siger du det?
Du var efter mig hele dagen, så jeg ikke nossede i det.
Det har du gjort i årevis. Det er irriterende, men rart.
Tuck stjal slik for nogle uger siden.
Jeg fandt ud af det i går. Jeg blev rasende og råbte.
Ben havde fået ham til at betale, og jeg kendte ikke engang til det.
Jeg har så travlt på arbejdet, at jeg slet ikke har været der.
Hvordan passer jeg på mit barn, hvis jeg ikke engang er tilstede?
Jeg stjal alt muligt. Jeg er da blevet helt fin.
Kør hende op på intensiv, og tjek hendes blod hver time.
- Næste? - Det var det.
Se lige på tavlen. Alle er indlagt eller udskrevet.
Der var mindst 25 patienter.
Du behandlede dem alle. Det var godt, at du var her.
Hør...
Vi har faktisk en god chance. Vi kan se, hvad der kommer.
Vi finder ud af, hvad det er, så vi kan forberede os.
Arizona giver os svar.
Jeg har allerede svar. Jeg læste hele natten.
- Jeg læste utallige journaler. - Det gjorde jeg også, men...
Der er fire typer OI af forskellige grader.
- Type II og III er værst. - Jeg taler om vores barn.
Det gør jeg også. Jeg har studeret min scanning.
I bedste fald skal vores barn opereres igen og igen.
I værste fald dør det lige efter fødslen.
Jeg har ikke brug for svar.
Jeg havde brug for noget at lave i dag.
Behandle mennesker, som jeg kunne hjælpe.
I det mindste minimere de skader, som den gale kvinde forårsagede.
Hun havde en svulst. Hun havde en insulinom.
Det forårsager kognitive problemer. Hun ville ikke gøre nogen fortræd.
Hun havde... ingen kontrol.
Hvorfor? Hvorfor sker sådan noget?
Hvorfor giver Gud hende en familie og lader så...
Hvorfor lader Gud sådan noget ske? Jeg kan simpelthen ikke forstå det.
Man kan gøre alting korrekt og det...
Hvorfor?
Jeg ved det ikke.
Du må ikke holde om mig, for så begynder jeg at græde-
- og hvis jeg begynder at græde, så vil jeg aldrig holde op igen.
- Okay. - Okay...
Uanset hvad, så er jeg her.
Har jeg sagt, det er en dreng? Vi skal have en dreng.
Når chokket aftager...
Når kroppen accepterer, at traumet er sket...
...og den sænker paraderne...
- Er du der? - Nej, jeg skal...
- Meredith? - Jeg vil ikke skændes mere.
- Det vil jeg heller ikke. - Du må heller ikke rejse.
- Det er vel ikke sådan, vi ender? - Det vil jeg ikke have.
- Jeg prøver. - Det gør jeg også.
Mit fly er forsinket. Jeg kan komme hjem.
- Det er et skræmmende øjeblik. - Skal jeg komme hjem?
- Hvad skal vi love hinanden? - At elske mig, selv når du hader mig.
- At elske hinanden. - Det er sårbart.
- Nej, tag af sted. - Meredith.
Men på en god måde. Tag af sted.
Gør det, du skal. Folk gør det hele tiden.
Ikke flygte, nogensinde. Ingen skrider, uanset hvad der sker.
- Ja, det gør folk. - Tag af sted, og gør det.
- Vi løser det her. - Vi kan godt klare det.
- Okay.
Ring, når du lander, og Derek...
- Ja? - Jeg vil savne dig.
Det her kan fungere. Vi får det til at fungere.
- Er du der stadig? - Meredith?
Du forsvinder, Meredith.
Derek?
Det her er for evigt.
Skriv under.
- Hvad så nu? - Nu kysser jeg bruden.
Choktilstanden har beskyttet os...
...og den har måske reddet os.
GREYS HVIDE VERDEN