Nu-mi plac întrebările fără răspuns,
cum ar fi Unde ne ducem atunci când murim ?
Desigur, știu ce se întâmplă din punct de vedere fiziologic,
dar, în afară de asta, ce se întâmplă de fapt ?
Se întâmplă ceva ?
Asta începi să te întrebi atunci când ai zilele numărate.
Toate aceste întrebări fără răspuns...
te scot din minți.
De asta îmi place mie ceea ce fac...
să fac bine copii, să aduc pe lume copii.
Nu e nicio ambiguitate, nicio întrebare,
numai răspunsuri... Răspunsuri clare, precise, evidente.
Și viață... O nouă viață minunată.
Speranță pentru mâine.
Dumnezeule, ce dor îmi e de asta !
Bună dimineața !
Robbins, e posibil să nu ciripești ?
Se întâmplă asta vreodată ?
Se întâmplă vreodată să nu fii nesuferită ?
Și să știi că sforăi.
Nu mai pot să mai dorm aici fără dopuri de urechi.
Avem șapte cazuri azi.
Primul este în două ore.
Și azi e vineri, așa că e ziua cu RMN-ul.
Știi procedura.
47 de minute irosite din speranța mea de viață și așa redusă.
Haide.
Vin.
- Nu mai ciripi. - Nu mai fi nesuferită.
După asta avem hernia diafragmatică. Fătul are 27 de săptămâni.
Vom face o ocluzie traheală cu balon...
Bună ! M-am gândit că ți-ar prinde bine...
... care, dacă avem noroc, va face ca sângele...
- ... înainte de marea prelegere. - Mulțumesc.
Mulțumesc.
Au programat deja și a doua intervenție.
S-a cam dat sfoară în țară despre tine.
Serios ?
Două spitale ne-au cerut înregistrarea cu prelegerea ta.
Dar n-o să fie prea aproape de naștere.
- Și dacă... - Sunt foarte prinsă pentru moment,
cu Herman și cu tumoarea ei.
Cu operația ei.
Trebuie să mă concentrez...
La tumoare.
Nu pot să fiu distrasă acum, iar tu ești...
foarte greu de ignorat.
Doar ți-am adus o cafea.
Da, mulțumesc pentru cafea.
Îmi luam o cafea pentru mine și...
E o cafea bună...
E o cafea grozavă.
Pot...
Pot să-mi iau singur cafea... dacă tu...
Adică poți și tu să-ți iei cafea.
Nu vreau să-mi iau singură cafea.
Ba îmi iau. Pot să-mi iau, o să-mi iau.
Pot să-mi iau singură cafea toată ziua. Doar că...
Owen.
Mulțumesc că mi-ai adus cafeaua.
Îmi place foarte mult.
Cu plăcere.
Deci, ce mai e prin capul meu ?
Tumoarea pare să fie stabilă.
Îmi făceam griji în legătură cu marginea inferioară centru,
dar văd că nu a crescut.
Încă nu a invadat nervul optic.
Și cât mai e până se va întâmpla asta ?
Vreau o cifră, Shepherd. Am lucruri de planificat.
Cam șase săptămâni, poate opt,
dacă începi tratamentul cu radiații localizate pe care ți l-am prescris.
- Aș vrea să începi de azi. - Nu, nu, nu, nu.
Am mai făcut asta. Nu mi-a plăcut.
Dacă așa zice doctorul... Doar așa putem spera
să micșorăm tumoarea în zona chiasmei optime.
- La naiba ! - Glenda Castillo !
Intrăm în operație, dr Bailey.
N-am timp să stăm de vorbă.
Dar nu mi-ai dat un răspuns.
Ba da. Am spus nu.
Dar nu mi-ai dat răspunsul bun.
Ai putea măcar să o vezi.
Am văzut cazul, bine ?
Îmi pare rău, dar am la dispoziție o perioadă foarte scurtă de timp
ca s-o învăț pe Robbins doar anumite operații,
iar cazul Glendei Castillo nu e printre ele.
Bine, ca o favoare pentru mine personal...
Nu am timp să fac nimic personal.
Răspunsul meu e nu. Îmi pare rău.
O să îți dau niște nume, niște doctori buni.
Poate să se ducă la unul dintre ei.
Îmi pare rău.
Gata trei, toate astea se aruncă.
Avem aici operații cât pentru patru luni.
Cum o să reducem patru luni de operații la opt săptămâni ?
Pur și simplu, presupun.
Pe următoarea o s-o faci singură. Eu doar mă uit.
Poftim ? Nu. Nu, mulțumesc.
Mulțumesc pentru votul de încredere,
dar nici nu sunt sigură că știu cum să...
Trebuie să văd ce ai învățat,
ce poți să faci și ce nu poți să faci de una singură
cât mai sunt pe aici ca să o dreg când o dai în bară.
Ce drăguț, mulțumesc.
Nu o un vot de încredere. E o necesitate.
Gata cu roțile ajutătoare, Robbins.
A venit momentul. Ce urmează ?
Tratamentul tău cu radiații.
Radiațiile nu au dat rezultat până acum.
Nu înțeleg de ce ar începe acum.
- Radiații sunt niște por... - Shepherd spune că trebuie să le faci.
Ea e doctorul.
Viața va învinge.
Originile și lecțiile vieții și evoluției
sunt lungi și complexe,
dar, de fapt, se rezumă la asta: viața va învinge.
Viața va găsi mereu o cale să continue.
Mereu.
Viața... va... învinge.
Acesta este un astrocitom mare de gradul IV.
Vreau să vă uitați la el.
Să vă uitați cu atenție.
Uitați-vă cât de mare e.
Uitați-vă cum invadează țesutul sănătos.
Uitați-vă ce vascularizație are.
E sânge și țesut și carne.
Crește...
se adaptează la mediu,
se luptă să supraviețuiască, să rămână în viață.
E viu.
Nu ne place să ne place să ne gândim la el în felul acesta,
dar e cuibărit în pântecul unui creier uman,
se hrănește cu gazda, crește și se luptă pentru viața lui...
aproape la fel ca un făt.
Nu, tăiați asta.
Mai în glumă, mai în serios,
să spunem exact ca un făt.
Pentru că, la fel ca unui făt sănătos, îi merge de minune.
Sunt unele tipuri de tumori
cărora le cresc dinți, păr...
câte un ochi.
Vi s-a făcut scârbă ?
- E scârbos, nu ? - Da.
Asta e o problemă.
Nimeni nu vrea să aibă în cap ceva de genul acesta.
Pentru o clipă aș vrea să vă gândiți
că, pentru tumoare, noi suntem problema,
noi suntem invadatorul.
Noi suntem pericolul.
Pentru tumoare, noi suntem cancerul.
Iar tumoarea ?
Tumoarea se consideră un bebeluș drăguț și bucălat
care încearcă să-și croiască un drum,
și noi suntem cei care vrem s-o oprim, s-o distrugem,
s-o smulgem din căsuța ei liniștită, ca niște barbari.
Pentru tumoare,
noi suntem niște monștrii criminali fără suflet.
De ce fac asta ?
De ce îi spun bebeluș și vorbesc despre uciderea ei ?
Pentru că o astfel de tumoare merită respect.
Merită puțină umanitate.
Minunat, nu ?
Pun nori pe tavan ca să-ți distragă atenția.
Ar fi putut și ei să pună ceva interesant,
de pildă ceva porno.
Nu e doar o tumoare.
E ingeniozitate.
E forță.
E adaptabilitate.
E poezie.
E una dintre capodoperele lui Dumnezeu.
E vie.
Te simți bine ?
Sigur că da.
Și ca orice organism viu, vrea să rămână în viață.
Ca orice organism viu,
o să lupte din răsputeri să supraviețuiască.
Și când o să deschid acel craniu și o să dau ochii cu ea,
cu acea tumoare, cu acel organism viu,
va fi aproape imposibil de scos...
Ne vedem după.
... pentru că e dispusă să distrugă creierul care o găzduiește
decât să depună armele.
E vie.
Și la ce se rezumă totul ?
Viața...
va...
învinge.
ANATOMIA LUI GREY SEZONUL 11 EPISODUL 13
Traducerea și adaptarea: ploi78
Așadar, tumoarea noastră bebeluș bucălat
cuibărită în acel creier, e o creatură cu tabieturi.
Are aceeași treabă fără încetare...
să crească, să se extindă, să cucerească cât mai mult spațiu.
Și gata.
Tumoarea noastră bebeluș este atât de întinsă, atât de invazivă
că aproape că atinge fiecare structură a creierului.
Împinge țesutul existent,
dă de-o parte materia cerebrală ca să-și facă ea loc.
Cum să o scoți fără să distrugi creierul din jurul ei ?
Cum să omori bebelușul fără să omori mama ?
Mă tot uit la imaginile acestea și tumoarea se uită și ea la mine,
mă provoacă să încerc s-o scot.
Tumoarea asta e îndrăzneață și obraznică.
Tumoarea asta crede că e cea mai tare.
Tumoarea asta se simte ca la ea acasă.
Nu trebuie să mă scuz în fața ta.
Nu ai venit azi dimineață la radiații.
- Ți-am spus, nu mai fac asta. - Nu e decizia ta.
E tumoarea mea, capul meu... Sigur că e decizia mea.
Tumoarea va fi mult mai ușor de scos după radiații.
Nicole, te rog.
Du-te la radiații !
- O să mă gândesc la asta. - Bine.
Ideea cu tumoarea asta e așa:
nu poți s-o lași să te intimideze.
Tumoarea nu e mai deșteaptă ca tine.
Ai nevoie doar de un plan de atac.
Aici. Simți asta ?
Trebuie să fii metodic.
Vrei să găsești un loc care să-ți lase loc exact cât trebuie.
Acolo vrei să tai. Bisturiu.
Punctul de acces este cel mai important.
- E rândul tău, Robbins. - Știu.
N-am mai făcut niciodată asta.
Chiar vorbești serios ?
E timpul. Taie.
- Dar nu știu... N-am mai... - Taie.
Și pe urmă începi.
Ăsta e cel mai intimidant pas...
să pui bisturiul în acea primă bucată de carne fără contur...
Pentru că prima incizie e cea care dă tonul.
De ea depinde fiecare mișcare pe care o faci din acel moment.
Așa că trebuie să fii atent.
Trebuie să fii sigur.
Altfel, ai încurcat-o.
Parcă ar fi...
- Ia uită-te la ele. - La cine ?
Arizona și Herman... practic sunt unite în zona șoldului.
Iau și eu una.
E în programul lui Herman.
Nu așa și trebuie, să stea tot timpul după Herman ?
Râd întruna,
iar Arizona pare așa de...
fericită... extrem de fericită.
- Și ? - Și tu pari fericită... într-un fel.
- Dar ce-ți pasă ? - Sigur că nu-mi pasă.
Făceam și eu conversație.
Nu vi se pare ciudat că sunt tot timpul împreună ?
Nu sunt tot timpul împreună.
- Mai și dorm împreună. - Poftim ?
- Alex. - Robbins a rămas peste noapte cu Herman.
N-a dormit acasă toată săptămâna.
- Poftim ?! - Alex.
- Nu e ce credeți voi. - Nu sunt împreună
și știi foarte bine asta.
Arizona o ura. Acum dorm împreună ?
E un lucru bun că se înțeleg bine, nu ?
Herman nu e chiar cea mai caldă femeie, așa că...
Când vorbești cu Derek diseară
poți să-l întrebi ceva fără să-i spui că e pentru mine ?
Nu știu dacă...
Întreabă-l ce ar face el
ca să evite desprinderea fasciculului Gratiolet
de corpul geniculat al talamusului.
- De ce nu-l întrebi tu ? - Nu, nu, nu.
Nu, nu. Asta e ideea. Întreabă-l tu.
Eu nu pot să-i cer ajutorul.
Nu pot să-i aud îngâmfarea din voce.
Tu poți.
Are o îngâmfare transcontinentală. Știi ce ?
Las-o baltă. Mă descurc. N-am nevoie de el.
N-am nevoie de Derek.
O să mă descurc singură.
Când s-a întâmplat asta ?
A găsit soluția să-și revină
fără să fie nevoită să-și găsească una...
Are parte numai de distracție și voie bună,
fără complicații și mizerii,
fără să riște să fie rănită.
Nici nu trebuie să te epilezi. Nu-i cinstit !
Dumnezeule ! Chiar îmi doresc o relație fără sex
în care să nu fie nevoie să mă îngrijesc ?
- Aici am ajuns ? - Mie îmi sună bine.
- Bun venit în viața mea ! - Fetelor, e cazul să vi-o puneți.
Și asta îmi sună bine.
Nu fără epilat.
E acolo. Găsește el ce trebuie.
Ce, nu poate să muncească puțin ?
Îmi place de ea.
Eddie.
- Poftim ? - Glenda Castillo,
pacienta pe care tu și Herman ați refuzat-o săptămâna trecută.
Pe soțul ei îl chema Eddie.
L-am pierdut acum șase luni
după ce fusese rănit într-o coliziune frontală.
Mâinile mele erau în corpul lui când i s-a oprit inima.
Mâinile mele i-au strâns mâinile Glendei
când i-am spus că Eddie a murit pe masa mea de operație.
Trei săptămâni mai târziu a aflat că era însărcinată.
Nu are asigurare,
dar și-a amintit de mine și de acest spital,
așa că a venit aici
să vadă dacă aș putea să o ajut cu urmărirea sarcinii
și ghici ce am aflat.
Copilul ei are o tumoare...
o tumoare mare, periculoasă,
care nu numai că îi pune în pericol viața copilului,
ci și pe a ei.
N-am putut să-i salvez viața soțului ei,
dar pot s-o ajut să-i salvez copilul.
Măcar atât să pot face pentru această femeie.
Herman trebuie s-o accepte ca pacientă.
Doar fă ceva să o cunoască pe Glenda.
- Atunci o să... - Nu pot !
Nu pot s-o păcălesc să vadă o pacientă pe care nu vrea să o trateze.
Cine se ocupă de programul ei ?
Cine îi spune unde să se ducă și când ?
Cine îi spune ce operație sau ce consultație anonimă
trebuie să facă ?
Nu-mi place ce tensiune are.
Sistolica a fost 14 în ultima săptămână,
iar inflamarea i s-a agravat.
Înainte aveam și eu glezne.
Acum am baloane cu degete.
Copilul dv are o tumoare mare la spate în zona mijlocului.
Cel mai probabil e benignă,
dar din cauza mărimii și a vascularizării,
ar putea cauza o acumulare de lichid în făt.
Dar tumoarea poate fi scoasă, nu ?
Dr Bailey spune numai lucruri extraordinare despre dv,
că sunteți una dintre cei mai buni.
A spus Bailey asta ?
Ce drăguț !
Asta a fost Glenda Castillo.
Acum ți-am spus nu de două ori.
Și tu, cum să am încredere în tine...
- ... când îmi faci una ca asta ? - N-a făcut nimic altceva
decât să încerce să te convingă să ajuți o pacientă
care are nevoie de ajutorul tău.
Dacă i-ai auzi povestea, dacă ai ști că a fost...
Așa te-a convins Bailey ?
E o tactică, Robbins,
să facă apel la inima ta tristă și însângerată.
La mine nu merge.
Atunci voi face apel de ego-ul tău.
Te dai mare și le spui tuturor celor care vor să te asculte
că ești cea mai bună.
Atunci fii cea mai bună.
Dacă poți să-i salvezi viața acelui copil, atunci salvează-i-o !
Nu.
- Ce naiba ? - Robbins, las-o baltă.
Nu, înțeleg că am mai văzut tumori ca asta,
dar nu se poate rezuma totul doar la învățătura mea.
La un moment dat, va trebui să...
La un moment dat, trebuie să luăm niște decizii și să ne ținem de ele.
Mi-aș fi dorit să avem timp, dar n-avem.
Avem foarte puțin control asupra timpului pe care-l avem
și avem un plan.
Nu putem să facem o excepție ?
Nu putem să facem o ajustare de plan ?
Bine. Asta vrei ?
Fă o ajustare de plan.
Ce faci ?
Renunță la un caz
ca să avem timp s-o ajutăm pe doamna Castillo.
La care ?
Ce zici de Meghan Carlson... Obstrucție traheală congenitală ?
Soțul ei e în Irak.
Sau Julie Hall... vasa previa.
Face tratamente de fertilitate de doi ani.
Alege un caz.
Alege ce copil n-o să trăiască ca să-l salvăm pe al Glendei Castillo.
Haide.
Alege un bilet. Pe care vrei tu.
Așa ziceam și eu.
O SĂPTĂMÂNĂ MAI TÂRZIU
Nu.
Dați-mi drumul !
Scoateți-mă de aici !
Dați-mi drumul !
- Trebuie să faci asta. - Ba nu.
Radiațiile o să-ți facă bine.
O să micșoreze marginile tumorii și așa o să fie mai ușor de scos.
Nu te ajută așa de mult.
Orice ajutor e binevenit. Încerc să-ți salvez viața !
Mă faci să mă simt de parcă aș fi murit deja.
Mi-e rău. Îmi cade părul.
Refuz să-mi petrec ultimele luni de viață
simțindu-mă în ultimul hal.
Nu mai fac radiații. Punct.
O să-ți ofer mai mult de câteva luni. O să-ți salvez viața.
Sunt pe cale să stau în fața unei mulțimi de oameni
și să le spun cum am de gând să fac asta.
Mi-e foarte greu să fac asta sau să-mi pese că fac asta
când se pare că ție nu-ți pasă deloc !
Asta e problema ta.
Umblă vorba.
A fost o idee bună, Hunt...
o prelegere de neurochirurgie.
O s-o facă pe Amelia Shepherd un nume.
Asta dacă nu o să fie un eșec.
Nu o să fie.
Și dacă totuși o să fie...
E ceva de învățat și din asta.
Și cum e, toată ziua te bate la cap cu asta ?
Stați numai voi două și vorbiți despre tumoare ?
Cam așa ceva.
Vreau și eu să vorbesc despre tumoare !
Vreau din tot sufletul să fac asta.
- Dumnezeule ! Cum poate să arate ! - Da.
Încercările anterioare de a trata tumoarea dr Herman cu radiații
nu au avut succes.
Speram să folosesc doze mari de radiații
ca să reduc marginile,
dar, în acest moment,
aceasta soluție e nerealistă.
Dar asta nu mă poate face să renunț.
Tumoarea aceasta este înverșunată și intimidantă și agresivă,
dar tot așa sunt și eu.
Șmecheria e
că nu poți să atingi vasele de sânge când tai tumoarea cu laserul...
nici măcar puțin. Dacă faci asta...
Câmpul operator se umple de sânge, acoperă camera
și nu mai vezi nimic.
Mai întâi trebuie să văd tumoarea în întregime...
Fiecare margine, fiecare rotunjime, fiecare cută.
Așadar, ce faci ?
Am două alegeri...
o deschid și opresc hemoragia dacă pot
sau scot copilul, indiferent cât de prematur ar fi.
Foarte bine.
Așa că o să injectez un colorant fluorescent
ca să delimitez conturul tumorii,
ca să pot anticipa orice posibilă problemă
înainte să ajung la ea.
Nu vreau să las nimic la voia întâmplării.
Ce s-a întâmplat ?
I-a scăzut tensiunea.
Are dureri mari și contracții.
Mă doare ! Mă doare !
E în regulă, Julie. Avem noi grijă de tine.
Are vasa previa.
E programată mâine pentru ablație.
Am tot încercat să-i ridic tensiunea,
dar fătul nu mai are puls.
Fir-ar să fie ! Unde i-e soțul ?
E sânge ? Sângerez ?
- Halat. - Nu-l lăsați să vină încoace.
Robbins, o să aduci pe lume copilul acesta aici și acum.
Aici ?
Avem nevoie de instrumente pentru cezariană.
Sunați la pediatrie. Aduceți un incubator.
Stați ! O să nasc acum ?
Julie, o să-ți dau ceva să te liniștești, da ?
N-am mai făcut niciodată o cezariană de urgență de una singură.
- Nu așa. - Știi ce să faci.
Sunt aceiași trei pași de bază ca la orice altă cezariană...
Deschizi abdomenul, deschizi uterul, scoți copilul.
Bine, mă descurc.
Tensiunea e stabilă la 10 cu 6.
- Bine, mă descurc. - Betadină.
Bine.
- Robbins ? - Mă descurc.
Nu-i nimic, Robbins.
O fac eu.
Bisturiu.
Îmi pare foarte rău.
Am făcut tot ce se putea.
Îmi pare extrem de rău.
Bună treabă. Hai să mergem.
Nu mai plânge.
Pentru numele lui...
- Nu mai plânge ! - Îmi...
Încetează !
Încetează imediat.
N-avem timp de plâns.
Aveam treabă.
Poftim ?
Cum poți să...
Pentru că așa e viața, Robbins.
Sun-o pe Bailey.
Spune-i că ne ocupăm de ea.
O SĂPTĂMÂNĂ MAI TÂRZIU
Unii spun că cea mai importantă porțiune a creierului
este cea care ne face să sperăm...
să visăm...
să ne imaginăm.
O singură bucățică minusculă
este ceea ce vă face pe voi să fiți voi...
pe mine să fiu eu...
și pe fiecare dintre noi... să fim fiecare dintre noi.
Tehnic, se numește fornix,
dar eu îi but spun cutia cu visuri.
Întrebarea e...
ce se întâmplă când cutia cu visuri e invadată,
când o tumoare este atât de mare și de solicitantă
că seacă toată cutia cu visuri ?
Ia totul...
răpește speranțele și visurile.
Și atunci când tumoarea este scoasă
ce o să mai rămână ?
Sau, mai degrabă, cine o să rămână ?
O să rămână ceva ?
Cineva ?
Țin minte ca mama mi-a spus odată
că atunci când murim ne ducem în Rai.
N-am putut să mi-l imaginez.
Nu mi-am închipuit decât ceea ce vedem în desene animate...
omuleți îmbrăcați în robe, cu aripi și care stau pe norișori.
Dar nimeni nu știe de fapt ce e acolo, nu ?
Când eram mică,
credeam că suntem ca păpădiile...
Că acea parte care ne face pe noi să fim noi zboară
și apoi aterizează și crește...
Apropo, nu vreau să fiu îngropată.
- Să mă duci la crematoriu. - Poftim ?
Dacă trăiesc după operație, dar nu mă trezesc,
lasă-mă cinci zile, maximum o săptămână...
- ... apoi oprește aparatele. - Asta e...
Nu trebuie să vorbim despre asta.
Dacă mă trezesc, dar depind de aparate,
tot așa, oprește-le.
Nu o să mori.
Nu o să te trezești o legumă.
- Shepherd știe ce face. - Da, sigur.
- Știe ! - Te-am auzit.
Pasărea aia o să facă pe noi.
- Ce mai avem azi ? - Glenda Castillo.
Mă bucur nespus că m-ați primit.
Uită-te aici.
Teratomul a crescut.
Prezintă semne de hidropizie.
- E totul în regulă ? - Glenda, copilul reține lichide,
ceea ce începe să-i afecteze inima.
Recomandarea mea e să facem operația diseară.
Diseară ?
Nu, e mult prea devreme.
Tumoarea apasă pe placentă.
Nu numai că pune în pericol viața copilului,
dar acum e vorba și de viața ta.
Dar nu-i așa că bebelușul meu nu ar trăi
dacă va trebui să faceți cezariană ?
Pentru că sarcina are doar 24 de săptămâni
și știu că l-ar ajuta dacă ar avea timp să mai crească, nu-i așa ?
Dacă aș putea să mai stau câteva săptămâni...
Nu e cea mai bună soluție pentru tine.
Nu-mi pasă de mine.
Glenda, dacă dr Herman crede că...
Nu, soțul meu e mort.
Copilul acesta pe care îl am în burtă e al nostru și nu pot să-i risc viața.
Nu o să fac asta.
Dacă e să aleg între mine și copil,
aleg să-i fie bine copilului.
Ce crede că încercăm să facem aici ?
Eu nu negociez cu pacienții.
Eu sunt doctorul. Eu îi spun ei când facem...
Scuze.
- Robbins, ce naiba ? - Ce-i așa de amuzant ?
Scuze, doar că...
E foarte amuzant să te aud cum te înfurii
când tu îi faci exact același lucru
Ameliei Shepherd din prima zi de când s-a oferit să-ți salveze viața.
Exact la fel.
Vom face operația când o să fiu eu pregătită.
Și e frustrant, e o tortură și ne scoate din minți.
Așa că e amuzant să văd că ți se întâmplă același lucru.
Parcă ar fi dreptatea cerească.
Prefă-te că nu sunt aici.
Continuă.
O să o mai las pe doamna Castillo încă o săptămână,
dar vreau să fie internată.
Și la cel mai mic semn că ar avea o problemă...
- ... o operez. - Am înțeles.
Mulțumesc că te ocupi de cazul ei.
Mai taci.
Nu pot...
Cum ajung la acea zonă a creierului dacă este așa de bine ascunsă ?
Și odată ce am ajuns acolo,
chiar și cu instrumentele perfecte, cu abordarea perfectă,
cum fac să nu o dau în bară ?
Dacă e vreun edem, nu e bine.
E prea îngust, prea aproape de fornix.
Dacă ating hipotalamusul, s-a terminat.
Nu merge, nu merge.
- Hai odată ! - Vreți ceva de mâncare ?
Am găsit soluția ?
- Nu. - Atunci nu vreau nimic de mâncare.
Nu s-a mai făcut niciodată așa ceva.
Toți acești pași, în această ordine, la acest tip de tumoare.
Nu s-a mai făcut niciodată.
Asta e de bine sau de rău ?
Cine mă cred ? Cine sunt eu ca să încerc așa ceva ?
Am înțeles, e de rău.
L-ați sunat pe fratele dv ?
- Ce am spus despre fratele meu ? - Știu. Nu aveți nevoie de el.
Mă gândeam că ați putea să-l sunați,
ca să împărtășiți ideile acestea cu cineva...
care înțelege lucrurile acestea așa ca dv...
Cu un coleg.
Poate vă dă o idee.
N-am nevoie de fratele meu !
Nu m-am blocat ! Mă gândesc !
Caut o soluție !
Sunt pe cale să găsesc soluția,
să fac o descoperire epocală !
Sunt extrem de aproape !
Geniul meu zboară chiar acum prin această cameră
încercând să găsească o cale să ajungă la mine,
dar nu pot să-i fac loc
pentru că nu am parte de liniște
pentru că o rezidentă proastă mă ține de vorbă !
N-am vrut să spun asta. Sunt obosită și frustrată.
Îmi pare rău. Doar că...
Tumoarea asta mă face să-mi pierd mințile.
Edwards.
Pe cât de mult vă doriți să scoateți tumoarea aceasta,
pe atât vreau și eu să vă văd făcând asta.
Sunteți obosită și frustrată și speriată, dar să vă spun ceva.
Nu-mi pasă.
Trebuia să fiți mentorul meu.
Sunteți mentorul meu.
Cred în dv, vă admir, vreau să fiu ca dv.
E o responsabilitate uriașă, așa că nu mă jigniți.
Și nu vă mai supărați pentru că nu înțelegeți ce să faceți.
Faceți în așa fel încât să fiți demnă de încredere, de admirație.
Sau dacă nu puteți face asta,
dacă chiar îmi pierd timpul,
dacă nu e nimic deosebit sau înțelept la dv,
pentru numele lui Dumnezeu,
măcar aveți bunul simț să vă prefaceți că e.
Adunați-vă, dr Shepherd.
Adună-te, dr Shepherd.
O SĂPTĂMÂNĂ MAI TÂRZIU
Bine, pa !
Pa !
- Bună ! Ce faci ? - Bine.
Ce face dr Herman ? E bine ? Merge totul bine ?
Da, mă omoară cu operații una după alta, dar...
Da, și planul Ameliei ? Te descurci cu asta ?
- Callie, ce vrei să... - Ce ?
Nu... Voiam doar să văd cum merge.
Să văd ce faci și...
- Callie ? - Se pare că
tu și dr Herman vă înțelegeți extrem de bine,
și înainte te plângeai că te omoară,
dar acum ești fericită că te omoară
și mi se pare că o placi cu adevărat.
Așa e. Chiar o plac. E nemaipomenită.
- E extraordinară. - Și e bolnavă.
- Așa că-mi fac griji. - Amelia are situația sub control.
- O să fie bine. - Îmi fac griji pentru tine.
Știu că n-ar trebui.
Știu că nu e treaba mea, dar e un obicei vechi.
E...
Mulțumesc.
- Trebuie să plec. - Bine.
E înalt.
Da, e chiar mare.
Să știi că sala e plină ochi.
Pompierul m-a pus să mut niște oameni în altă cameră.
Amelia.
Lasă-mă o secundă.
Amelia.
Stai puțin.
Poți să vorbești cu mine.
Știu că simți o presiune imensă.
Vreau să știi că poți să vorbești cu mine.
În toată cariera mea am fost celălalt dr Shepherd.
El e originalul. Eu sunt celălalt.
Pentru moment, acest plan al meu e teoretic.
E doar vorbărie.
Dar, la un moment dat,
voi ajunge să tai în creierul dr Herman
și am această senzație
că atunci când o să dau ochii cu tumoarea
o să descopăr că nu sunt doar celălalt dr Shepherd...
ci că sunt nepriceputul dr Shepherd.
Bună !
E o urgență ? Ce se întâmplă ?
Știu că vrei să fac eu asta ca să învăț,
dar de cazul acesta va trebui să te ocupi tu.
- De ce ? - Pentru că e o urgență
și pentru că n-am mai tăiat niciodată circulare de cordon ombilical.
E un început în toate.
Crede-mă, încă nu sunt pregătită să fac asta.
Nu contează.
Încetează !
Nu auzi ce-ți spun.
Contează. Nu sunt pregătită.
Și crezi că eu sunt ?
Crezi că pentru mine e ușor ?
Crezi că eu sunt pregătită ?
Eram bine. Mă consolasem cu gândul c-o să mor.
Și pe urmă m-ai infectat tu cu prostia ta...
Cu Shepherd și cu planul ei și cu speranța ta prostească.
Iar acum e mai greu ca niciodată să-ți dau toate astea pe mână.
Nu vreau să fac asta.
Mi-e frică să fac asta.
Și mi-e frică să renunț la asta
și e numai vina ta, așa că...
Cred că măcar asta poți să faci, să meriți asta.
Preia-mi munca, fă-o bine și nu mă face să regret.
Poți să faci asta ?
Te rog ?
În partea aceasta
lucrurile încep să se precipite.
Unii ar spune că este cea mai periculoasă,
cea mai riscantă parte a operației.
Totodată, trebuie să fie făcută cu cea mai mare viteză.
Fiecare pas, fiecare mișcare anterioară
a pregătit terenul pentru acest moment,
momentul în care așez semințele radioactive.
Necesită precizie...
Trebuie să aduc foarfecele sub circulară.
... acuratețe și rapiditate,
lucruri care nu merg prea bine împreună.
Nu pot să prind ultima circulară.
Instrumentul nu e suficient de flexibil.
Poți să-l manevrezi ?
Nu, nu vrea.
- Trebuie să tai acea ultimă circulară. - Știu.
- Ai încercat cu un foarfece mai mic ? - Nu asta e problema.
Închipuiți-vă cum e să culegi cristale mici de mare
cu mănușile de bucătărie în mâini.
Cam asta trebuie să fac eu în creierul cuiva.
- Dă-mi o mănușă. - Poftim ?
Să-mi dea cineva o mănușă. Foarfece.
Făceam chestia asta la pediatrie.
Cred că o să meargă.
Am nevoie de o deschidere mai flexibilă
și pot să-mi fac una dintr-o mănușă.
Asta nu e în notițele mele, Robbins.
- Vorbești serios ? - O să meargă.
Dar după ce fac asta,
după ce pun și ultima sămânță,
ei bine...
e floare la ureche.
Ai văzut ?
A mers ! A mers la fix !
Noapte bună, tumoare dragă.
Mi-a făcut plăcere,
dar am terminat-o.
Dacă aveți întrebări...
Da.
Aveți emoții ?
Aș fi nebună dacă n-aș avea.
Da, sigur că am emoții, dar sunt și foarte încântată.
Asta e istorie.
Această operație va intra în istorie.
Cum să nu fii încântat de așa ceva ?
Excelent.
Ar trebui să fii mândră de tine.
Poți să închizi.
Unde te duci ?
Ai descris șapte operații diferite
și toate folosesc cele mai dificile tehnici posibile.
Cât crezi că va dura operația ?
18 ore...
Plus minus câteva ore.
Încă o întrebare...
aveți nevoie de încă un rezident pentru acest caz ?
Dacă Edwards nu mă lasă baltă, nu.
Ai de gând să mă lași baltă, Edwards ?
Nu, doamnă.
Da, în spate.
O să te ajute cineva ?
Poftim ?
Mă gândeam...
O să faci toată operația de una singură,
sau vine și Derek... dr Shepherd ?
Mă întrebam.
Date fiind toate acestea, e o idee bună ?
E bine să faci toate astea de una singură ?
Asta o să fac, așa că...
Următoarea întrebare.
Te rog să-mi faci analizele.
Se întâmplă ceva. Am niște simptome...
nu disting bine în lateral, e ca și cum aș avea ochelari de cal,
și cred că văd mai întunecat decât ar trebui să fie.
Bine.
Hai să mergem.
- Bailey ? - Unde e dr Herman ?
A ieșit. Ce s-a întâmplat ?
Glenda Castillo.
Am nevoie de Herman chiar acum.
Copilul Glendei Castillo are probleme,
iar Glenda are tensiunea foarte mare,
cu semne de insuficiență cardiacă.
Trebuie s-o operăm imediat,
așa că dacă poți să termini mai repede...
Ce faci ?
- De ce stai așa ? - Arizona.
Dumnezeule !
A venit momentul.
Acum ?
Mă duc să fac rost de o sală de operații.
Bine.
Ești pregătită pentru asta ?
Amelia.
Mă duc să pregătesc sala de operații.
Informezi tu pacienta ?
Robbins.
Ai terminat operația ?
Da.
Înțeleg.
Shepherd pregătește sala ?
Da.
Aș zice că tumoarea a invadat chiasma optică.
Caleașca mă așteaptă.
Se poate să ne lăsați puțin ?
Ai nevoie de mine, e ceva cu vreo pacientă ?
Da.
Copilul Glendei Castillo are hidropizie.
Mama reacționează și intră în insuficiență cardiacă congestivă.
O zi mare pentru amândouă.
Mai întâi
trebuie să încerci să te ocupi de vasele de sânge prin fetoscopie.
Ai grijă să i se stabilizeze tensiunea mamei.
Are grijă de tine.
Amelia are grijă de tine.
Ai încredere în ea, da ?
Nu o deschide până nu verifici numărul de trombocite al Glendei
și nu îi faci testul de compatibilitate.
Ai încredere in ea, da ?
Sunt gata.
Ai grijă să nu-i scadă trombocitele sub...
100. Știu.
- Poți să-mi legi șnurul ? - Da.
Hai să mergem.
Niciodată nu am stat să mă gândesc prea mult la viața de apoi,
grija mea a fost mereu pentru viața aceasta,
ce să fac cu ea ?
Cum să fac să las ceva după mine ?
Fii sigură și rapidă. N-ai nici jumătate din timpul pe care crezi că-l ai.
Încearcă să îndepărtezi toate vasele, dar nu aștepta prea mult.
Să nu-ți fie frică să iei decizia asta.
Dacă o să fie trează, o să-ți spună pentru a 15-a oară
să-i salvezi viața copilului și să o lași pe ea.
Ascult-o, las-o să-și facă numărul...
- ... apoi fă ce ai de făcut. - Nu cred că...
Nu știu dacă pot să fac asta.
- Nu pot să fac asta. - Ba poți.
- Nicole. - O să faci asta.
Hai să intrăm, bine ?
Am vrut să creez ceva nou. Am vrut să las ceva după mine.
Am vrut ca viața mea, creierul meu, existența mea...
să însemne ceva.
O să fie bine, da ?
Amelia are situația sub control. Tu ai situația sub control.
Singurul lucru la care nu m-am gândit până acum
singurul lucru pe care creierul meu nu l-a luat în considerare
până acum a fost...
Stai, Robbins.
Nu.
Să nu îndrăznești.
Să nu îndrăznești să spui asta, Nicole.
... ca să poți faci asta, ca să poți să fii ținut minte,
ca să poți să lași ceva important în urma ta...
E timpul să pleci.
... trebuie să părăsești scena.
Traducerea și adaptarea: ploi78