Det var noe jeg gjorde med mammas videospiller da jeg var liten.
Jeg tok den fra hverandre bit for bit
og satte den sammen igjen.
Jeg glemte telefonen på laboratoriet.
Da jeg skjønte det,
var jeg på flyplassen på vei til deg.
- Og hvorfor tok hun telefonen? - Jeg vet ikke.
Hun trodde nok det var meg. Jeg ringte henne,
og hun sa hun hadde snakket med deg.
Men det var alltid en del eller to til overs,
noe jeg ikke helt visste hva jeg skulle gjøre med.
Er det alt? Er det alt du har å si?
Det er ikke noe annet å si.
Jeg har sagt alt, hele historien.
Men jeg kan gå gjennom den igjen.
- Og hun er forskningskandidaten din. - Ja.
Bare forskningskandidaten din.
Hva gjør man med den delen?
Meredith.
- Tenk om jeg kunne tro på deg. - Det kan du.
Jeg vet hvordan det er.
Jeg var turnuslegen din en gang.
Det virker som du kom hjem
fordi du trodde du var ille ute.
Prøver du å sette den inn igjen?
Jeg kom hjem fordi vi er i vanskeligheter.
Jeg kom hjem for å jobbe med dette, med oss.
Jeg kom hjem.
Prøver du å få det til å virke?
Jeg må til sykehuset.
Kan du ikke få noen til å ta over?
Eller bestemmer du deg for å leve uten den manglende delen?
Tilbring dagen med barna. De vil elske det.
De savner deg.
Washington D.C. Ni uker siden
Hvem er neste?
Vi ser på nevropeptid- "Y" -reseptorer i silkeapehjerner.
Flott. Det er... Så bra.
Hvem av dere
driver med isolasjon av nerveceller?
Det er meg.
Hvem av dere er "meg"? Hva heter du?
Collier. Renee Collier.
Renee, hvordan går det?
Ganske bra. Og med deg?
Jeg mener med forskningen. Hvordan går det?
Det går ganske bra.
Noe småtteri, men alt tatt i betraktning...
Den synaptiske timingen du oppdaget, vil hjelpe oss enormt.
Jeg vil se hva du gjør.
Ja visst.
Jeg ser frem til å jobbe sammen med deg.
Hva har du?
Syttenåring som har hatt biliær atresi.
Kronisk leveravstøtning.
Venter på donorer, men han blir stadig dårligere.
Jeg er tom for ideer.
La meg ta en titt.
Jeg har vel ikke tatt deg ut av Zolas dansetimer?
Nei. Men Derek er hjemme.
- Siden når? - I går kveld.
- Og i dag morges. - Og?
Og hva?
Vet du hvem som tok telefonen hans?
Biliærgangene er innsnevret.
Jeg vil undersøke ham selv og få en ny ultralyd.
Owen!
Sjef.
Hei, dr. Shepherd. Er du ferdig med laminektomien i OS 2?
Det er jeg. Trenger du...
Jeg prøver bare å få Bailey inn hit
for en tilstoppet tarm.
Akkurat.
- OS-en er hennes. - Flott.
Vi fikk ikke snakket ferdig i går.
Du også?
Mange saker kom ikke opp.
Skrapte så vidt i overflaten, egentlig.
Jeg tror vi må følge det opp.
Enig.
Når vi ikke blir forstyrret.
Herregud.
Hva med i kveld, hvis du ikke har vakt?
Jeg har ikke det.
Greit.
Ok.
Jo, jeg trenger din hjelp.
Nei, jeg lar deg ikke vaske tøy i huset igjen.
Alex blir sur når du lar tøyet ligge i vaskemaskinen.
Jeg har brukt så mye tid på den hjernesvulsten
at jeg ligger etter på alle andre spesialiteter.
Jeg sjekket timene mine. Jeg er ille ute.
Plutselig er det ensomt på nevrotronen.
Hei, Wilson, Edwards.
Jeg har straks en sprukket milt,
og Hunt hadde noe personlig.
Jeg trenger noen nede.
Først hodepinen i seng tre.
Wilson, den er din.
Hva var det jeg sa?
Hun sa "hodepine". Jeg gjør deg en tjeneste.
Men hvis det er noe bra, ringer du meg.
Greit.
Jeg ble oppkalt?
Ja. Ikke bekymre deg.
Hun er forståelig nok forlegen,
så vi satte henne i trauma én.
- Richard, hva er det du... - Greit. Hun er oppskaket, ok?
Hun har et stort blåmerke på ryggen,
og bortsett fra den stygge flengen, er det ingen tegn til andre skader.
- Shepherd er hos henne nå. - Hvem snakker vi om?
Jeg trodde de hadde sagt det.
Mamma! Hva har skjedd?
For Guds skyld, Owen, steng det gardinet.
Alle kan se meg.
Evelyn, prøv å ikke røre deg, ok?
Har gitt halve nabolaget gratis oppvisning
på vei inn i ambulansen.
Hun falt i dusjen, rett gjennom glassdøren.
Skled du? Jeg sa jo at du trenger et håndtak der inne.
De er så stygge.
- Hun sa at hun ble svimmel. - Svimmelhet?
Ikke rart med en flenge som dette.
Du hadde litt av et fall.
Jeg tror vi bør ta en hode-CT.
Hun sa hun var svimmel før fallet. Hele formiddagen.
Ja vel?
Vi tar oss av dette. Takk. Du kan gå nå.
Jeg vil at han skal bli. John var sammen med meg da det skjedde.
Jeg vet det, mamma.
Du har vært fantastisk, takk. Mor er takknemlig.
Men han har gjort sitt nå, så...
Nei, jeg mener ikke siden jeg falt.
Han var sammen med meg da jeg falt.
Jeg forstår ikke.
Jeg var ikke sammen med henne i dusjen.
Jeg laget frokost før jeg skulle på jobb.
Owen, jeg heter John.
Som i... "John."
Jeg forstår det fremdeles ikke.
Vennen, John og jeg er...
Jeg trodde du hadde sagt det.
Sagt hva da?
Skal noen si meg hva som foregår?
Jeg tror de prøver å si at John er
din mors kjæreste.
Hvor lenge har dette pågått?
Hun var svimmel da hun sto opp.
Vi trodde hun var sulten, så jeg...
Det var ikke det jeg...
Hvor lenge har dere vært...
I et forhold?
Mamma, vær så snill. Ikke bruk det ordet.
- Evelyn, noen synsforandringer? - Nei, vennen.
Vi har vært sammen i snart et år.
- Et år? - Dr. Webber, hva tror du?
Flere røntgenbilder av venstre håndledd?
Jeg visste ikke at hun hadde skadet...
For å være sikker.
Ja visst. Det er en god idé, Shepherd.
Owen, John er veldig hyggelig.
Jeg tror dere har mye til felles.
Hun snakker om deg hele tiden. Hun er så stolt.
- Så godt at vi fikk møtes. - Hvor gammel er du?
- Ikke vær uhøflig. - Trettifem.
Kunne vært broren min.
Har han tilgang til økonomien din, pensjonsfondet ditt?
Owen Hunt!
Pupillene er like og reagerer.
Dette er et seriøst forhold.
Men jeg vil ha den CT-en for å utelukke blødning.
"Seriøst." Sikkert.
Seriøst rart, seriøst misforstått.
Ikke at vi ikke har det moro.
Du holder deg unna henne! Forstått?
- Ro deg ned, kompis. - Jeg er ikke kompisen din, ok?
Jeg skal bytte passordene, låsene, telefonnummeret hennes.
- Hvis du så mye som forsøker... - Hunt!
La oss gå en tur.
Hei, Danny. Hvor er søsteren din?
Prøver nok å finne flere dumme ting å stappe inn på dette rommet.
Dr. Grey, si hei til Danny,
Grey Sloans hockeyentusiast.
Hyggelig å treffe deg, Danny. Kan jeg...
Så du kampen i går kveld?
Ja, du skylder meg 10 dollar.
Sharp hadde fem skudd mot mål.
Ja, og ingen gikk inn.
Dr. Karev, noe nytt?
Etter dagens støkk tok vi nye blodprøver.
Vi tror han utvikler en ny infeksjon.
Kan vi ta kateterprosedyren igjen og drenere infeksjonen?
Vi kan prøve, men...
Etter å ha sett på Dannys skanninger og ultralyd,
tror jeg vi kan gå inn kirurgisk.
Gjenskape biliærtreet og hindre en ny infeksjon.
- Er det et alternativ? - Det er risikabelt i Dannys tilstand.
Jeg foretrekker å fortsette med antibiotikabehandling
og bare fortsette å overvåke ham.
Operasjonen kan hjelpe mens han venter på ny lever
og muligens få ham ut av sykehuset en stund.
Jeg er med. Det er ille å være her.
Ikke la oss hoppe i noe ennå.
Dr. Grey og jeg skal snakke om det før vi vurderer...
Hvorfor ikke ta noen flere prøver,
så sier vi ifra hva vi syns, ok?
Så du har hatt denne hodepinen i en måned uten opphold?
Ok.
Og hvor er hodepinen?
Overalt. Den flytter seg rundt.
Jeg var i Kina i forrige måned.
Er dette fugleinfluensa?
Eller... Er det SARS?
En av delene. Jeg har hodepine hele tiden.
- Jeg blør neseblod. - Neseblod?
Ja, blodet begynner å renne,
og så tørker jeg med papir, og det forsvinner opp igjen.
Er det normalt?
Du tar på deg maske. Jeg har SARS.
Nei, dette er standardprosedyre.
Jeg skjønner hva du mener.
- Herregud. - Hva?
Det er ikke en neseblødning.
Dr. Avery festet det transplanterte vevet til armen.
Og som beskrevet i presentasjonen tidligere,
har den friske blodforsyningen latt huden vokse ut igjen
uten behov for ytterligere graft.
Dr. Warren?
Dr. Avery skal utføre
en primær mikrovaskulær arteriereparasjon først
og deretter en venøs anastomose.
Greit, Matt. Dette ser veldig bra ut.
- Vi ses i OS-en. - Hva?
Den slår aldri feil.
Om bare det var sant.
Ok, folkens.
- Unnskyld. - Det går bra.
Hei.
Edwards. Trenger du noe?
Du er pen.
Hva for noe?
Trenger du noe? Vil du ha noe?
Ok, det er... Det er smigrende.
Men jeg har en vakker og en veldig sterk kone.
Æsj, Warren. Nei, jeg vil ha pasienten din.
Aldri i livet.
Jeg gir deg 50 dollar.
Nei, det går ikke.
Jeg trenger flere øre-nese-hals-timer.
Hvorfor er det mitt problem?
Se her. Danny har full kolangitt.
Hva var det med Danny?
Hvorfor nevne den operasjonen uten å snakke med meg først?
Du spurte meg om min mening.
Jeg ga deg min mening.
Blodet koagulerer nesten ikke.
Tror du han vil overleve operasjonen?
Jeg trodde du tok meg med fordi du ønsket nye ideer.
Har du gjort inngrepet før?
Du kom til meg. Du ga meg dette tilfellet.
- For å få hjelp. - Så hør på meg.
Hva foregår her, Mer?
Ingenting foregår.
Skal han heller bare vente på en lever og dø,
enn at jeg prøver operasjon?
Hva er dette for noe? Gjelder det rekken din?
- Tuller du? - Hva er det da?
Hva foregår her? Hva er det med deg i dag?
Det er ingenting med meg.
Washington D.C. Syv uker siden
Hva i all verden fikk deg til å utvikle denne teknikken?
Det var en liten hobby.
Og det er?
Jeg vil helbrede autisme.
Det er ambisiøst for en kandidat.
Hvorfor ble du interessert i autisme?
Er ikke ett av 68 barn nok?
Som regel holder det med én.
Lillesøsteren min.
Jeg lurte alltid på hva hun tenkte.
Jeg håper du finner det ut.
Hvorfor svarte du ikke på meldingen?
Fordi jeg jobbet.
- Og? - Og hva?
- Meredith? - Hva vet du?
At hun er en dust som vil gjøre en risikofylt operasjon.
- Hun er i flytsonen. - Kjør på.
Hvem tok Dereks telefon?
- Jeg vet ikke. - Sa hun ikke noe?
I går snakket hun ikke om annet.
Derek kom hjem i går kveld.
Nei.
- Pokker. - Pokker? Hvorfor pokker?
En kvinne tar telefonen hans, og han tar et fly
og dukker opp midt på natten.
Han vil be om unnskyldning.
Fordi han har noe å be om unnskyldning for.
Pokker.
Jeg liker ikke dette.
Mrs. Hunt, jeg vet det er vanskelig, men du må ligge stille.
Jeg tror jeg er ferdig. Er jeg ferdig?
Ikke riktig ennå. Prøv å fokusere på å puste.
Jeg pleier ikke å være sånn.
Jeg har vært i Forsvaret. Tjenestegjorde i Vietnam.
Jeg får ikke panikk. Jeg er nok bare opprørt.
Du hadde litt av et fall.
Ikke på grunn av fallet. På grunn av Owen.
Han skulle ikke finne det ut på denne måten.
Han har rett til å være litt overrasket.
Sjokkert.
Men hva tror han jeg føler?
En gutt som John som vil ha et fossil som meg.
Det gikk flere uker før jeg skjønte at vi datet.
Så en kveld kysset han meg, og...
Jeg er ikke dum.
Jeg vet hvordan vi må se ut sammen.
Jeg vet hva folk må tenke om oss.
"Han bedrar henne. Hun kjøper ham.
"Det er en vits."
Jeg ville tenkt det.
Men så kysset han meg.
Og da han kysset meg,
var vi like gamle.
Alle årene mellom oss forsvant.
John sier alltid:
"Ev, forskjellen mellom oss er bare en masse år.
"Og det er år jeg skulle ha tilbragt med deg."
Owen er alltid bekymret for at jeg er ensom.
Faren hans døde for 32 år siden, så han bekymrer seg.
Men jeg er ikke ensom.
Jeg stortrives.
Er jeg ferdig?
Hvis jeg skal få en ren CT,
må du ligge helt stille, og det betyr...
Ingen snakking.
- John høres fantastisk ut. - Ikke sant?
Det ville vært mye lettere om han var på min alder.
Men jeg må si det er mye deiligere at han ikke er det.
Herregud.
Jeg vet det. Det er litt ubehagelig,
men vi kan få sett hva som foregår innvendig.
Vær så snill å ikke finne en svulst.
Nei, det ser bra ut.
Vevet ser friskt ut.
- Hva skjer? - Ingenting!
Du skulle ringe om du hadde noe kult.
Det er ikke det. Unnskyld. Det er bare en...
Bare enda en nevrotiske dame
som trodde hodepinen var en hjernesvulst.
Så masse ibuprofen og holding av hender her.
Du bør gå. Finn noe som er verdt tiden din.
Hva var det?
Et eller annet kryp.
Hva mener du med "kryp"?
Lever det? Lever noe i ansiktet mitt?
Det bruker bihulene dine til å bevege seg rundt.
Herregud! Bare få det ut!
Hold ut, ok? Hold ut.
La meg få på deg denne masken.
Gi ham albumindrypp.
Jeg vil ha operasjonen.
Danny, vi har snakket om dette. Nei.
Jeg vil ha operasjonen!
Dr. Karev skal drenere væsken, det vil hjelpe.
Nei! Jeg vil ikke!
Jeg kan ikke fortsette sånn. Jeg vil ha operasjonen.
Kroppen din er veldig svak.
- Du vet ikke hva du sier. - Jo, det gjør jeg!
Jeg kan ikke fortsette som dette,
sitte i en sykehusseng og vente,
støttet opp med spesialputene mine,
og stirre på dritt som ikke betyr noe.
En hockeypuck du fikk signert for meg av medlidenhet,
bilder av de døde foreldrene våre som ville ha visst bedre
enn å bare la meg sitte her og råtne.
- Greit, Danny. - Det går bra.
Nei.
Det er mitt liv. Det er mitt valg.
Dr. Grey, jeg vil ha operasjonen, og jeg vil ha den i dag.
Kathy, han har det vondt nå. Når han føler seg bedre...
Vil han føle seg bedre?
Han har rett. Det er hans liv.
Han har så lite kontroll over noe annet,
men han er nesten 18.
Han bør da ha noe han skulle ha sagt?
Det er det han vil.
Han ønsker bare å gå på kamper og være sammen med jenter
og kose seg med popkorn sammen med venner på kino.
Han er ulykkelig og vettskremt.
Det er forståelig.
Jeg skal gi samtykke. Bare gjør operasjonen.
Absolutt.
Du er vergen hans. Du trenger ikke gjøre dette.
Bare si at det vil fungere.
Hele mitt voksne liv har jeg tatt vare på ham.
Nå vil han ha et liv, men han er mitt liv.
Jeg kan ikke leve uten ham.
Washington D.C. Fire uker siden
Renee?
Herregud.
Går det bra?
Ja, jeg er bare...
Jeg knuste en kopp. Jeg skal erstatte den.
Jeg bryr meg ikke om koppen.
Det går bra. Unnskyld. Ha en fin kveld.
Vil du snakke om det?
Jeg har målt aktivitetsnivåer og inhibitorceller i rottehjerner.
I flere måneder har jeg holdt på,
i mer enn et år, faktisk.
Jeg har lett etter abnormiteter, men ingenting dukker opp.
Ingenting.
Jeg kaster bort tiden.
Vet du hvorfor du føler det sånn?
Fordi du nærmer deg.
Du er svært nær et gjennombrudd.
Jeg har vært der. Det er langtekkelig.
Det krever tålmodighet og konsentrasjon.
Og du ønsker så inderlig et gjennombrudd
at du må knuse noe.
Jeg skal erstatte koppen.
Slutt å snakke om koppen.
Fortsett.
Du er like ved mållinjen.
Du kommer til å krysse den.
Ikke stopp.
Du burde få deg litt søvn.
Ja.
Jeg skal prøve.
Jeg har snakket med dr. Webber. CT-resultatene har kommet.
Du har en liten kontusjon i hodet,
så de vil overvåke det over natten.
Du har sikkert spørsmål.
Nei.
Jeg har med noen tru...
Litt dameundertøy og sokker,
i tilfelle... Du fryser på føttene.
Pasientene sier alltid at de fryser på føttene, så jeg tenkte "sokker".
Da du var liten ba jeg deg alltid sørge for
å ha rene sokker og rent undertøy i tilfelle en ulykke.
Her er jeg.
Uten sokker, uten undertøy.
Owen, spør.
Jeg har ikke noe med det.
Vi møttes i en skrivegruppe.
Jeg visste ikke at du skrev.
Bare historier.
Småting om min tid i Forsvaret.
John likte dem.
En kveld ble vi lenger og snakket om historiene mine,
og han fortalte noen av sine.
Han har vært i Sjøforsvaret.
Etter en stund
skjønte vi at vi var de eneste som var igjen.
Han spurte om jeg hadde lyst til å ta litt kaffe
og fortsette samtalen.
Det hadde jeg.
Det er seks måneder siden.
Og vi har aldri gått tom for ting å snakke om.
Så det er alt? Bare kaffe og samtaler?
Vil du virkelig høre om din mors seksualliv?
Ok.
Owen, gjør det noe at han ikke er det du forventet?
Ja, det gjør det, for det er noe galt her.
Du er dobbelt så gammel. Han er yngre enn meg.
Mamma, jeg tror han utnytter deg.
Til hva da? Til sex?
Gud velsigne ham for det.
Slutt. Det var ikke det jeg mente.
For penger. Pensjonen din, kanskje.
Det er sånt disse folkene gjør.
De utnytter eldre mennesker...
Hva mener du med "disse folkene"? John er ikke "disse folkene".
Ikke snakk om at en sånn mann kan...
Kan elske meg?
Var det det du skulle si?
Ikke snakk om at en sånn mann kan elske meg.
Mamma.
Bare tenk deg om.
Prøv å legge følelsene til side og tenk deg om.
Du skulle ha sagt det til meg med en gang.
Jeg ville aldri ha latt ham gjøre dette mot deg.
Det føles riktig.
Jeg vil at du skal gå.
Mamma.
Jeg vil ikke at noen skal gjøre narr av deg.
Og jeg vil ikke la noen skade deg.
Vær så snill.
Jeg liker moren din. Morsom og smart. Jeg er ikke overrasket.
Har du et poeng?
Owen, om det var min mor, ville jeg også blitt satt ut,
men det virker som om de virkelig er forelsket.
Du har hørt på henne i 15 minutter,
og så har du skjønt alt.
Jeg vet ingenting om denne fyren.
Du kjenner ikke mor, så ikke bland deg.
- Vi dro til en vakker innsjø... - Ikke snakk.
...med nydelige fossefall.
Du vil skremme ham bort.
Alle hoppet fra en fjellhylle og ned i innsjøen.
Jeg var livredd, men det var
det store høydepunktet for dem.
Jeg ville ikke være eneste som lot være.
Jeg ville ikke gå glipp av høydepunktet.
Jeg er så glad jeg hoppet. Det var forfriskende.
Fantastisk. Det forandret meg for alltid.
Slutt å snakke.
Tror du det var da jeg fikk denne greia i meg?
Andrea, ikke rør deg.
Kom til mamma.
Å nei! Slutt!
- Den holder seg fast. - Bare litt til.
Hold opp!
Herregud. Jeg er så lei meg.
Ok.
Vi tar en liten pause.
Så prøver vi igjen.
Jeg gjør ikke det igjen.
Jeg gjør det ikke.
Vi må være veldig forsiktige når vi kobler graftet
til den bakre aurikulærarterien.
Og...
Sånn. Saks.
Hei, dr. Bailey.
Bestikkelser, Edwards?
Syns du bestikkelser er en passende praksis,
bestikke for operasjoner?
Hva snakker du om?
Du prøvde å bestikke deg til den operasjonen.
Warren.
På godfot med fienden.
Du fornedrer deg selv, og du fornedrer legevitenskapen.
Unnskyld.
Spiller ingen rolle. Det virket ikke.
Femti dollar?
Femti dollar.
Vet du hvor mye en ørereplantasjon
ville ha gått for på min tid?
Minst hundre.
Til og med 120 pluss to uker med nattevakt.
Med inflasjonen
skulle du minst ha tilbudt ham 175 dollar.
Femti dollar.
Vi kan ikke spise middag for 50 dollar.
Gelfoam, takk. Jeg trenger mer retraksjon.
Noe mer, og vi må forlenge innsnittet.
Så får vi forlenge innsnittet.
Jeg må se gallegangen bedre.
- Portvenene blør. - Leveren har for mye arrvev.
Vi må stoppe og gi ham koagulasjonsfaktorer.
- Vi kan ikke. - Jeg sa det var uklokt.
Han tåler det ikke. Han har blitt dårligere.
Vi pakker ham og kommer oss ut.
Vi kan ikke lukke ham nå. Han vil dø i løpet av en uke.
Hvor lenge har han ventet?
Vil han få en lever denne uken?
Jeg kan gjøre en hepatico-j for å dekomprimere leveren.
- Det er absurd. - Det er en mulighet.
Jeg ba deg om en mening.
Som jeg ga deg, som jeg gir deg nå,
som du ikke vil høre på.
Du kapret pasienten min og kan ta livet av ham.
Liker du ikke operasjonsplanen, kan du gå.
Hva feiler det deg?
Pokker ta. Blodtrykket faller.
Jeg setter en shunt fra miltvenen til hulvenen.
- Anastomosen vil ikke holde. - Det er eneste mulighet. Rett vinkel.
Washington D.C. En uke siden
Hallo?
Hva gjør du akkurat nå?
Jeg...
Klokken er 01.00.
Når kan du være på laboratoriet?
Jeg fikk ikke forskningen din ut av hodet.
Har du tenkt på forskningen min?
Kom hit. Kom igjen. La meg vise deg. Se.
Herregud.
Ja, jeg vet det. Jeg sa det jo.
Det handler om basalgangliene.
Se her.
Ser du?
Ja.
Blodtrykket ditt har falt siden forrige kontroll.
Føler du deg bra?
Jeg føler at jeg blir dullet for mye med
fordi sønnen min er sjefen.
Katten har fått mat
og søpla står ved fortauskanten.
Jeg har noen klær og ting til deg.
Jeg fant ikke dagboken din,
så jeg kjøpte en ny i gavebutikken.
Det behøvde du ikke.
Hei.
Går det bra?
Går det bra med henne?
Det går bra.
Du er veldig snill.
Men jeg syns ikke...
Vi burde ikke gjøre dette.
Ikke nå lenger.
Hva?
Du trenger ikke dette, John.
En skrøpelig, gammel kvinne som faller i dusjen.
Slutt. Er dette... Er det fordi Owen...
Han er sønnen min.
Og han har vært gjennom mye.
Han gjør alt for meg.
Og hvis han ikke syns det er...
Evelyn.
Tror du på det?
Vi trenger hjelp her!
Buken er hard.
- Evelyn. - Kan du gå ut?
Blodtrykket faller drastisk. Hun går i sjokk.
Kall opp Pierce, og få tak i Owen Hunt.
Jeg er her.
- Shunten er inne. - Blødningen er under kontroll.
- Du virker overrasket. - Bra det fungerte.
Du har tvilt på alt jeg har gjort.
Du, av alle mennesker? Jeg trenger at du tror på meg.
Pokker, det er...
Jeg ser det. Anastomosen lekker.
Kom igjen, Danny.
Hva har skjedd?
Sprukket aortaaneurisme.
Svimmelheten, blåmerkene på ryggen,
må ha vært en varselblødning.
Hvorfor så du ikke dette, Richard?
Alle skadene stemte med fallet.
Ingen av oss ville ha tenkt på det.
Vi har kontroll.
Hei.
Du må fortelle meg hvorfor du er her.
Jeg skal gå. Hun ba meg gå.
- Bra. Gå. - Det skal jeg.
Men ikke før jeg vet at det går bra.
Jeg vet at hun ikke vil ha meg, og det er greit.
Men jeg kan ikke bare dra uten å vite hvordan det går.
Jeg kan ikke bare forlate...
Jeg vet at hun ikke vil ha meg, men jeg vil ha henne.
Jeg må vite at hun finnes og har det bra.
Jeg går ikke før jeg vet det.
Hun trenger ikke vite noe.
Du trenger ikke å si noe til henne.
Jeg går når jeg vet noe.
Men i mellomtiden sitter jeg her i denne stolen,
helt til jeg vet at Evelyn er i orden.
Er han i orden? Gikk operasjonen bra? Kan jeg få se ham?
Dr. Grey?
Kathy, jeg...
Jeg er så lei meg.
Kondolerer.
Nei!
Washington D.C. I går
- Ikke si at det er... - Jo.
Valproatcellene kobler nesten dobbelt så raskt som normale celler.
Dette er fantastisk!
Du er fantastisk! Jeg kunne kysset deg.
Jeg skal ikke det. Naturligvis ikke. Unnskyld.
Men alle feilslagene og murveggene,
og å finne svaret er litt av et kick.
Det begynner å bli sent.
Jeg bør gå.
Er du nødt?
Meredith!
Mer, stopp!
- Han skulle ha overlevd. - Han kunne ikke.
Du så hvor ødelagt leveren var.
Jeg skulle ha reddet ham. Jeg kunne ha reddet ham.
Om du ikke hadde trykket meg ned
med tvilen din og distraksjonene dine.
- Mer. - Han skulle ha overlevd.
Han skulle ha overlevd! Han skulle ha overlevd.
Hva?
Slutt. Ha deg vekk! Hold opp!
Kom igjen. Nei.
- Jeg er sint på deg. - Nei.
- Jo. - Nei, du er sint på Derek.
Bare la det gå ut over meg.
Du vil kjefte og slå og skrike fordi det er vanskelig hjemme.
Vil du falle sammen, vær så god. Jeg tåler det.
Men du gjør det ikke i den operasjonsstuen.
Du prøvde. Det gjorde vi begge.
Du drepte ham ikke.
Så ta deg sammen.
Vi klarte å reparere aneurismen.
- Så hun klarer seg? - Ja, det er bra.
Hun bør komme seg fint. Det fallet var flaks.
Hadde aneurismen sprukket utenfor sykehuset,
ville hun ikke ha overlevd.
Greit.
Takk.
Si til moren din at jeg sa farvel.
Jeg bestilte en bok som hun har lett etter lenge.
Den var ute av produksjon. Jeg fant den.
Den kom i går.
Den er i den lille brune pakken på bordet ved den blå sofaen.
Sørger du for at hun får den?
Ja.
Takk.
John, vent.
Jeg ba deg gå.
Ja, men Owen sa at du kanskje snakket tull.
Jeg ba ham om å bli.
Vi har snakket sammen.
Herregud. Jeg skulle ønske du slapp å se meg slik.
Jeg ser så...
Du er nydelig.
Nei, nei, nei.
Bare slapp av, Andrea.
Dr. Wilson sa jeg kunne ta en titt på vennen din?
- Nei. - Jeg føler med deg. Det gjør jeg.
Men du må la oss dra ham ut.
- Wilson! - Men det gjør vondt.
Jeg tror han har tenner.
Jeg vet at du er redd.
Det er han også. Han vil ikke komme ut.
Han har funnet det perfekte, trygge hjemmet.
Vevet i bihulene dine er varmt og fuktig og koselig.
Men det er også velsmakende, og han vil bli sulten,
og da vil han begynne å tygge i vei.
Og jo mer han tygger,
desto nærmere hjernen din kommer han.
Og hjernen din... Oi, hjernen.
Den vil være rene julemiddagen.
Han er her. Han er rett her. Få ham ut.
Greit, Andrea. Gjør som jeg sier.
Pust godt inn gjennom nesa.
Hva? Puste inn? Du tuller.
Han vil ende opp et sted bak øyeeplet mitt.
Nei da. Bihulene vil trekke seg sammen.
Det vil hjelpe. Det lover jeg. Klar? Pust inn.
Der er du, din lille rakker.
Herregud.
Herregud. Så ekkelt.
Og han var i ansiktet mitt. Hva er det?
Det er en igle. Stakkars lille fyr.
Vil du beholde ham?
Hvis ikke du vil, så vil jeg.
Hva? Hva er det?
Jeg trakk den ut av nesa på en kvinne.
Denne parasitten fikk meg til å jobbe på ett tilfelle hele dagen.
Hele dagen?
Hele dagen.
Så du logget seks, syv uavbrutte timer med traumer
uten engang å prøve,
bare på grunn av en dum igle i noens dumme nese?
Jeg tror jeg skal kalle ham Herbie.
Jeg skal putte Herbie opp i nesa di mens du sover.
Amelia. Jeg er så...
Lei deg?
Fordi du var sånn en dust?
Og for hvordan jeg snakket til deg. Jeg gikk over streken.
Syns du?
Jeg beklager.
Bra.
Ikke gå. Ikke som dette.
Det overrasket meg.
Jeg takler ikke alltid overraskelser.
Ikke jeg heller.
Kanskje vi skal komme over det.
Når vi klarer oss uten visse ting lenge nok,
er det lett å glemme
hvor sårt vi trenger dem.
Vi glemmer det vi en gang hadde.
Vi glemmer hvordan det er å leve med en ting
som vi ikke trenger, men som vi ønsker.
Barna?
Har nettopp lagt dem.
Derek?
Vent. Bare...
- Derek? - Bare vent.
Jeg takler ikke dette. Beklager.
Si at jeg bare innbiller meg dette, at det ikke er noe mellom oss.
Jeg vet det er der.
Jeg elsker kona mi.
Jeg er gift.
Jeg ønsker ikke noe annet enn det jeg har med henne.
Jeg må gå.
Jeg må gå med en gang.
Derfor er det så viktig for oss å minne oss selv på det,
at vi husker det.
Jeg har tatt en avgjørelse.
Zola og Bailey
og svulster på veggene og ferger på operasjonsluer.
Jeg trodde D.C. var alt.
Men jeg tok feil.
Du...
Du.
Du er alt.
Jeg elsker deg,
og jeg vil aldri slutte å elske deg.
Meredith, jeg kan ikke leve uten deg.
Jeg vil ikke leve uten deg.
Og jeg vil gjøre alt i min makt for å bevise det.
Jeg kan leve uten deg.
Men jeg vil ikke.
Det vil jeg aldri.
Bare fordi vi kan leve uten noe,
betyr det ikke at vi må.