Vem kan berätta stegen i en partiell laryngektomi?
I gruppsammanhang är män 75 % mer benägna att ta ordet än kvinnor.
När en kvinna tar ordet, är det sannolikt att en man-
-avbryter eller talar i mun på henne.
Det är vetenskap.
Kvinnoröster är svårare för den manliga hjärnan att ta in.
Så i den här världen, där män är större, starkare och snabbare-
- kommer tystnaden att döda den som inte slåss.
Jag blir vansinnig! Vi har inte rört oss på tio minuter!
Den där humlan flög förbi, tog ett varv runt jorden och kom tillbaka.
Vi kom iväg sent eftersom du försov dig.
Stanna uppe och ha sex med vem du vill, men klaga inte i min bil.
- Jag vet inte vad du pratar om. - Vi delar vägg.
- Ingen bad dig sova i Amelias rum! - Det är inte Amelias rum längre.
- Två brandbilar? - Och tre ambulanser.
Det är säkert en långtradare.
- Det är ingen bra idé! - Kom nu, Karev.
Satan!
- Keps, jag behöver hjälp! - Jag kommer!
- Jag har sökt dig i en halvtimme! - Jag har haft lite att göra.
45-årig man med skärsår i huvudet. Han har också skador på buken.
- Det är inte så farligt. - En seriekrock med en långtradare.
- Har han inre skador? - Det finns bara ett sätt att få veta.
En benskada i huvudet och ett fem centimeter stort sår.
Kännbar puls i armar och ben.
Pupillerna är olika stora. Vi behöver röntga huvudet.
Jag ångrar stadsrundturen. Det skulle inte regna, så det lät som en bra idé.
- Jag fick visst mer än jag bad om. - Vi ska lappa ihop dig, Lou.
- Ingen snygg landning heller. - Det här hjälper mot smärtan.
Visste du att de har en vägg på Pike's Market täckt med tuggummin?
Det visste jag. Jag är uppvuxen här.
- Tack. - Var är neurologen?
- Jag fick inget svar. - Hämta dem, då.
- Gör det här ont, Lou? - Det är lite ömt.
Han har förlorat pulsen. Håll för öronen! Det var därför.
Bädd 6 ska kollas varje timme. Skriv på bädd 4 och 8.
- 7, det ligger ingen i 8:an. - Visst, ja.
- Vem minns sånt i det här kaoset? - De söker oss...
- Trauma 1, dr Grey. - Och trauma 3. Hunt eller Grey först?
- Dr Grey bad mig hämta dig. - Mig, eller en neurolog rent allmänt?
- Jag minns inte. - Det gör du visst.
Be Grey söka oss om det blir kritiskt. - Var är Hunt? På trean?
- Vi är där inom tio minuter. - Dr Warren, kan du hjälpa till?
Vi behöver syre!
Vi hälsar på min syster. Jag tänkte se Space Needle.
Nu blev det andra nålar istället.
Det var dåligt, förlåt. Min dotter säger att mina skämt är sämst.
- Hur många barn har du? - Två. De är tio och sex.
De är smarta. De är smartare än jag är...
Okej, vad är det vi ser? Ut med språket!
- Ett tonisk-kloniskt anfall. - Precis. Vi vänder honom.
- Vad gör vi nu? - Vi väntar ut det.
Det håller på för länge. Vi behöver Lorazepam.
Det går bra, Lou. Jag tar hand om dig.
Det var rejält. Okej...
Så där.
Han behöver ny skjorta och rena lakan.
Kan du hämta ett sjukvårdsbiträde?
- Jag kommer strax. - Be neurologin komma om du ser dem.
Lou? Du måste lägga dig ner. Du ska inte vara uppe.
Lägg dig, Lou.
Undan!
- Ladda till 300. - Klart.
Då så. Klara? Undan!
Kom igen, kom igen. Okej. Undan!
Okej. Då gör jag det. Döden inträffade 11.42.
Skit också. Jag trodde att han skulle klara sig.
Ja, jag med.
Jag behöver hjälp här nu!
Skicka blod för transfusion.
- Avtagande andning på vänster sida. - Syremättnaden är 88.
Koppla in instrumenten. Se till att vi får röntgen på ben och armar.
- Har nån meddelat chefen? - Gör det inte. Vi klarar en patient.
Killen som gjorde det var stabil. Jag var borta i fem minuter.
- Det kan hända efter ett anfall. - Han minns det inte ens.
- Var är han nu? - De behandlar honom här intill.
- Jag kommer inte in i venen. - Jag tar hand om det.
Vänster armbåge är ur led. Svullnad på vänster knä.
- Revbensfrakturer på vänster sida. - Vi behöver en droppnål.
- Kan nån få hit Jackson? - Grey, vi ska göra en snabb röntgen.
Hej, jag är här.
Ett, två, tre. Försiktigt, försiktigt! Så ja.
Undan, allihopa. Beredda? På tre. Ett, två, tre.
- Försiktigt. - Meredith, det går bra. Det går bra.
- Vi är här. Vad har vi... - Hjärnskakning. Våld mot huvudet.
- Det är Grey. Jag trodde att du visste. - Dr Shepherd?
Dr Shepherd. Dr Shepherd!
- Här är bilderna. - 30 % lungkollaps.
Jag behöver ett 36 mm rör, Betadine och handskar storlek 6,5.
- Resultaten är här. EVF är stabilt. - Hon anfölls av en patient.
- Luftrören måste undersökas. - Okej, jag tar hand om det.
Meredith, vi måste lägga in sugdränage.
Det här svider.
- Man får inte jobba med anhöriga. - Alla här inne är anhöriga.
- Ta det lugnt, andas. - Slangen är på plats.
Syremättnaden är 88, 90...
Inga tecken på hjärntrauma eller nervskador.
Dr Grey, får jag be dig att röra på fingrarna.
Eller på tårna.
Kom igen, rör på nåt.
Syremättnaden sjunker igen.
- Slangen läcker lite. - Hon har emfysem.
- Jag tror inte att hon hör oss. - Är du säker?
Mer?
Karev har nog rätt, hon kan nog inte höra nåt vi säger till henne.
Hennes käke är låst. Sug!
Den är ur led, möjligen bruten. Vi får inte in nån slang här.
- Det måste ni. Skapa fri luftväg. - Annars gör vi en trakeotomi.
Om jag kan minska förskjutningen kan jag intubera, men det gör ont.
Okej, håll ut. Då så, Mer.
Vi måste öppna din käke. Förlåt, men vi måste.
Vi räknar till tre. Ett, två...
Du har mycket snor.
Jag menar det. Du kan ha nån allvarlig åkomma.
Kom igen, kvinna, snyt dig.
Vänta lite. Mer...
Hör du mig?
Hör du mig? Hör du mig?
Herregud!
Det är viktigt att du vilar rösten. Luftrörsskadorna är inte helt läkta.
Den senaste audiometrin visar att hörseln i höger öra är återställd.
På vänster är det ungefär 55 %. Det är bra. Jag är inte orolig.
- Hörseln kommer tillbaka, Meredith. - Fortsätt att...
Fortsätt röra på fingrarna i gipset.
Ingen vikt på foten tills gipset är av.
Svullnaden på vänster ben är antagligen vätska-
-men jag har ändå bokat ultraljud.
- Lou? Vad är Lou? - Patienten som anföll henne.
- Jag har kallat honom nåt annat... - Vi behöver inte prata om det nu.
Hon vill veta, så berätta.
Lou fick epiduralt hematom i olyckan. Det orsakade anfallet.
Vi tror att han var i postiktalt tillstånd.
När han vaknade visste han inte vad han hade gjort.
Han opererades, skrevs ut och mår bra.
Lou har bett om att få träffa dig några gånger.
- Han vill nog bara be om ursäkt. - Det är okej.
Hon kastar ut oss. Nu går vi.
- Ursäkt? Menar du allvar? - Absolut.
Sist den kvinnan blev skadad på sjukhuset köpte hon sjukhuset.
- Vad händer om hon återser honom? - Inget bra.
Bra. Bra.
Lyft på benet, är du snäll. Bra! Okej rörlighet.
Jag vet inte. Då var vi klara, och allt ser bra ut.
Han har jobbat mycket natt, och de har inte pratat.
Eller umgåtts, eller nåt alls, såvitt jag vet.
Nåja, nu gör vi det här igen. Följ pennan.
Det är inte helt rätt nyans, men det täcker blåmärkena någorlunda.
Då så. Försök inte stiga upp.
Låt dem komma till dig. Och le, men öppna inte munnen.
Den är rätt svullen, och metalltrådarna är lite läskiga.
Är du beredd? Okej.
- Titta vem som är här! - Mamma är så glad att få se er!
- Säg det vi pratade om. - Jag vill inte.
Du frågar ju efter mamma varje dag. Ge henne en stor kram!
Nej, nej, nej!
- Zozo, kom till mamma! - Jag vill gå.
Zozo, kom till mamma! Zozo, kom till mamma!
Kom, kom!
Hörni, vi tar det senare. Vi tar det senare.
Vi gör det senare, okej? Vill nån ha nåt gott från kafeterian?
- Dr Robbins ville... Dr Grey! Okej. - Jag kan inte andas!
Vänta. Djupa andetag. Andas, dr Grey. Andas!
Håll ut. Stilla. Jag ska ge dig luft. Jag ska öppna dig.
Jag öppnar dig. Var stilla, snälla. Så ja.
Vänta.
- Så ja, bra. - Vad fan håller du på med?
- Hon fick panik. - Du sätter ju läkningen på spel!
Hon kunde inte andas! Hon har varit fast här i veckor!
Men jag är hennes läkare.
Hon är min patient! Jag vet vad jag gör!
Du kan fästa ihop käken igen, men jag gav henne luft som hon behövde!
Jag tog med nåt att äta. Eller dricka. Jag vet, förlåt...
God morgon!
- Skärp dig. - Eller så inte.
Hur är det med smärtan i dag?
Nåt obehag?
Förlåt. Jag har fem minuter på mig att berätta om de underverk...
Men det är visst inte läge för det. Jag kommer tillbaka senare.
Det kanske vi alla borde göra.
Jag tar och ställer den här.
Okej, jag fattar. Du vill inte titta på mig.
Tror du att jag vill hänga vid din dörr som en hungrig råtta?
Tror du att det känns bra?
Jag har funderat på hur jag ska kunna gottgöra dig.
Som om det skulle spela nån roll för dig.
Jag vet att jag är stökig och pratar och känner för mycket.
Det är bara så jag håller mig nykter.
Om jag försöker hålla huvudet kallt så börjar jag dricka.
Eller så hamnar jag på begravning.
Vet du hur det kändes att se dig på traumaenheten och tänka:
"Toppen, här kommer en begravning till!"
Vet du... Strunt samma.
Jag vet inte varför jag kom hit.
Hej!
Cross, vi hämtar en rullstol till dr Grey.
Solen skiner hos mig
Denna molniga dag
VART SKA VI?
Det känns som våren i maj
Ja, du undrar nog
VAD HÄNDER?
Vad får mig att känna så?
Du träffade visst Amelia. Jag vet att du inte vill bli uppläxad.
Är du klar?
Hon kom för att träffa dig kvällen efter överfallet. Hon var full.
Hon var upprörd för att du hade bett henne om hjälp den dagen.
Dagen du överfölls.
Hon kunde antingen gå till dig eller till en annan enhet.
Hon gick till den andra enheten för att hon var arg på dig.
Det finns kraft i förlåtelse, Meredith.
Den får den andra att må bättre, men den kan också läka dig.
Du måste förlåta henne, Meredith.
Förlåt henne för att hon inte var där. För att hon är fel Shepherd.
Nog att påminna dig om vad du saknar, men inte nog att ge honom tillbaka.
Det är inte hennes fel. Du behöver förlåta henne.
Du måste inte tycka om henne eller älska henne.
Men förlåt henne.
För att kunna förlåta Blake för att hon var i rummet-
- när ett felaktigt beslut kostade dig din man.
För att kunna förlåta Derek för att han dog för tidigt.
För att kunna förlåta dig själv för att du hatar honom för att han dog.
Släpp taget, Meredith.
Och förlåt.
Visst känns solen skön mot ansiktet?
Om du plötsligt bara ska...
- Vi gör inget annat än pratar! - Så då ger du mig papper?
Bara så där, utan varning? Fattar du att det är som ett slag i ansiktet?
Skämtar du med mig?
Är du beredd?
Hej, dr Grey. Lou.
Tack för att du ville träffa mig.
Det här är min fru Joanne. Kylie, min yngsta, som jag pratade om.
Väldigt smart. Det här är min Anne.
- Sätt er, flickor. - Har du barn?
Just det. Jag glömde att du inte kan prata, på grund av käken.
Jag ville...
Jag visste inte vad jag gjorde. Det jag gjorde mot dig...
Jag visste inte... Jag skulle aldrig kunna...
Jag skulle aldrig skada en kvinna.
Jag ville bara... Jag ville bara att du ska veta att jag är ledsen.
Verkligt ledsen.
Det där är min bricka för trettio nyktra dagar.
Jag är nykter och börjar jobba på måndag. Jag försöker.
Jag försöker.
Det vet jag att du gör.
Du... Du kan prata! Vad bra!
- Har de tagit bort metalltrådarna? - Ja, i morse.
Jag är bara inte färdig att förlåta dig än.
Jag är inte heller direkt färdig.
- Vi ses. - Ja, vi ses.
Mer...
Kom, så går vi.
Vill du ha nåt? En macka, en filt?
Så ja, så ja. Jag klarar mig. Sätt dig.
Jag har legat i sängen i sex veckor utan att kunna prata.
Då ser man saker. Det är mycket folk inte säger fast de borde.
Så nu behöver du lyssna.
Jag vet att jag har behövt dig mycket. Men jag vet också att Jo älskar dig.
Post-it-lapp-på-väggen-älskar dig.
Ignorera inte det. Man kan ha mer än en person. Jag trodde inte det-
-men jag har visst en hel by.
Oroa dig inte för mig. Var med Jo.
Jag klarar mig. Jag mår bra.
Låt inte rädsla tysta dig.
Månen gav ett magiskt sken, som om de dansade på Vintergatan.
Mamma!
Du har en röst. Använd den.
Tala högt. Räck upp handen. Ropa ut svaren.
Gör dig hörd. Vad som än krävs, hitta din röst.
Och när du gör det...
...fyll den förbannade tystnaden.