Jag mår bra. Jag är glad att vara här. Jag har gått igenom mycket.
Jag har tur som lever, och det vet jag.
Så jag är glad att vara här.
Vad bra!
De flesta kirurger blir rätt irriterade av obligatorisk terapi.
Bailey bryr sig bara om mig. Det här tar inte lång tid.
Du drog det kortaste strået. Eller det längsta? Det som är bra.
Kan du sluta tuta, eller? Det suger att samåka.
- Kommer Wilson? - Jag tror det.
Hon är helt kaotisk. Vi pratar knappt, och det är väl tur, det.
- Patetiskt. - Hon är på dåligt humör.
- Jag sa ju åt dig att be henne vänta. - Nej, det gjorde du inte.
Jag är så trött på samåkning.
- Inkommande med bröstsmärta. - Kalla på nån, inte Riggs.
- Kalla på Riggs. - Men...
Vet du att dr Hunt slog dr Riggs?
De lär sig bara jobba ihop genom att jobba ihop, så kalla alltid på Riggs.
Detta är min enda lyckoplats just nu. Snälla, gör det inte till en skitplats.
Åh, Kepner, jag förstår hur det känns. Sök Riggs.
- Jag är... - ...dr Karev, ja. Här är min mamma.
- Tack för att ni tog emot oss. - Jag har kollat upp dig. Vem är du?
Cross. Dr Cross. Jaha!
"Maya Roberts, 15. Ben amputerat på grund av cancer som återkommit."
Jag vet varför jag är här. Jag vill prata om dig.
I ditt cv står det att du har gjort rumphål till bebisar.
Jag har bröstet fullt av cancer. Sjukhuset är känt för sina mirakel.
Jag behöver ett gigantiskt mirakel. Du verkar kunna ordna det.
Berätta mer om rumphålen.
Tänk om du skulle låta mig styra lite?
- Miss Roberts... - För två år sen fick jag ont i vaden.
- Hon är insatt. - De tog alla prover.
- Jag hade fått broskcancer. - Så cellgift och strålning funkade inte?
- Du får poäng. - Härligt.
- Det går bra. - Vi sa ju "inga tårar".
Jag vet. Förlåt.
Återfallsrisken var 25 %, så det är ingen chock att den kom tillbaka.
Men den är större än nånsin och sitter i mitt bröst.
Vi har en rejäl uppgift, mina herrar.
- Vill du komma över i kväll? - Ja! Nej, vi har en grej med Mer.
- Kan du komma efteråt? - Ja.
Fixa till frisyren.
- Bröstsmärta? Vad gör han här? - Jag vet vad du sa, men...
- Du kan åtminstone låta mig jobba. - Du har inget här att göra.
- Jobba nån annanstans! - Man, 55, tryck i bröstet.
- Har du ont i armen? - Nej, i bröstet.
Riggs, du kan gå.
- Vad har du ätit? - Två burritos.
Det behövs knappast kirurgi.
- Kan du låta mig jobba? - Kan du dra åt helvete?
Gud!
- Pang! Det behöver inte ta länge. - Innan vi börjar, doktorn...
Jag fick dig som patient, men du kan få en kvinnlig terapeut i stället.
- För att en man anföll mig? - Ja. Det ska kännas rätt för dig.
- Så att du får det du behöver. - Tack, men det går bra.
- Jag behöver en tejp- och limkille. - Tejp och lim...?
Precis. Ställ lite frågor, plåstra om mig och skicka i väg mig.
Jag har gått i terapi tidigare. Det här är ingen stor sak att ta itu med.
Meredith, du anfölls på ditt eget sjukhus.
Är det en liten sak för dig?
Har du läst min journal?
- Du har alltså gått igenom mycket? - Ja.
Mamma dog av Alzheimers. Min styvmor dog av hicka.
Min syster dog i en flygolycka och min man blev påkörd av en lastbil.
- Journalen är en riktig nagelbitare. - Meredith.
- Nåt hemskt hände dig. - Ja. Hemska saker händer dagligen.
- Vad i all... Herregud! - Shepherd, följ med mig.
- Ingen får komma in den här vägen! - Jag behöver gasbindor och bricka!
Meddela operationssalen!
Jag borde ha åkt nån annanstans.
- Vad hände? - Ambulansen exploderade.
- Brännskador på bröstkorgen. - Följ ljuset med blicken. Okej. Bra!
- Vad hände? - Ambulansen exploderade.
- Shepherd, till Trauma 1. - Varför sprängdes den?
- Brandkåren tittar på det. - Det var jag.
Jag säkrade inte syretanken. Johnny säger jämt...
- Han kommer att döda mig. - Han vet att det var en olycka.
Böj inte nacken.
- Mycket blod i bröstkorgen. - Jag säkrar venerna.
- Nej, vi tar upp honom. - Han är öppen nu. Låt mig jobba!
- Nej, han blöder för mycket. - Sug!
- Han måste röntgas. - Låt mig stabilisera honom.
Lyd, eller stick. Stick helst.
- Kepner, kom hit! - För helvete!
När du vaknade upp efter attacken, vad var det första du mindes?
- Folk som sprang omkring överallt. - Vem, exakt?
Det var rätt rörigt.
Du har förstoppning. DeLuca här ska ge dig syrabindande medel.
- Förlåt. - Var snäll och boka in en endoskopi.
DeLuca, har du nåt annat för dig? Lägg bort telefonen, då.
Han ger dig resten av medicinerna. Sen får du vänta.
DeLuca!
- Torres är på väg. - Bra. Tack.
- I kväll kanske du och jag... - Jag ska ha gäster.
Bara Steph, Blake och Warren.
Jag slutar sent, men jag kan greja hämtmat.
Jag skulle bara vilja umgås lite med mina vänner.
- Visst. Jag har ändå planer senare. - Vad bra! Du måste vara nånstans...
Ja, jag har nånstans jag måste vara.
Äntligen! Kan du titta på de här?
- Hur gammal är patienten? - 15, närmar sig 35. Titanplattor, väl?
Om inte föräldrarna vill ha stamcellstransplantation.
- Hjärtat får inte förbli oskyddat. - Vi kan överväga ny teknik.
- Jag tar det säkraste alternativet. - Då blir det plattor.
- Berätta! - Jag har pratat med experterna.
Den bästa lösningen är bröstben och bröstkorg i titan.
- Det låter bra. - Hur många operationer blir det?
En om året, tills du har vuxit färdigt.
- Och om nåt stöter till bröstkorgen? - Vi får vara försiktiga, helt enkelt.
- Svara. - Ja, det är farligt.
Så ni tänker öppna bröstkorgen om och om igen?
- Kan du förklara vad hon menar? - Ett blixtlåsärr.
- Älskling... - Det är det säkraste alternativet.
Tänker ni begränsa resten av min barndom också?
Nu får du uppleva resten av din barndom. Jag försöker rädda ditt liv.
- Vi borde fundera över det. - Jag har varit på tre olika sjukhus.
Alla sa till mig att komma hit, och det här är allt jag får? Bara det här?
Jag är besviken. Dr Karev, du är ute.
- Ursäkta? - Du får sparken.
Nåt hemskt hände. Ja, jag fick stryk, men ingen dog.
En dag då ingen dör är en bra dag.
- Vem besökte dig mest? - Alex.
- Vem är han nu igen? - Han som friade till sin tjej.
- Och hon sa nej... - Hon sa varken ja eller nej.
Hon slängde ut honom, och han flyttade in hos mig.
Alex var där när du vaknade.
Jag serverade honom på silverbricka, men han klantade till det.
- Flyttade han tillbaka till henne? - De är ihop, men ändå inte.
Men de hade kunnat vara det. De är korkade.
- Har du känslor för Alex? Är du kär? - Jag? Det var roligt! Nej.
Förlåt. Jag försöker bara förstå varför vi pratar om dem.
För att han beter sig korkat.
Kan hon ge oss sparken? Hon är ju bara barnet.
Hon är äldre än dig. Och smartare. Hon lugnar sig. Titta till patienterna.
Jag har aldrig fått sparken. Hamnar det i registret?
Gud!
Du måste sluta söka mig.
- Jag ville veta... - ...om jag var okej. Vad gäller det?
Jag trodde att du blev sprängd av en ambulans.
Du var orolig för mig...
Äsch. En konsultation. Nu ställer du till det för mig.
Vem bryr sig om att DeLuca är AT-läkare?
Först är det hett, sen blir det jobbigt.
De borde vara öppna med det, som jag och Derek var.
Är Maggie hon i AA eller hon som stryker omkring?
Om hon fick till det regelbundet, skulle hon sluta driva omkring.
- Oj, förlåt! - Hej!
- Hur är det? Allt bra? - Har du hört om ambulansen?
- Jag vet, det är sjukt. - Eld, syretankar, cigaretter...
- Ursäkta? - Orsaker. Ambulanser exploderar.
Det händer jämt. Konstigt, eftersom deras jobb är att inte döda folk.
Det händer. Så här...
Du...
- Mår du bra? - Jag mår fint. Jag borde...
Jag var snäll. Penny dödade min man. Jag undervisar henne.
Det var snällt av mig. Jag var inte tvungen att göra det.
Nej, men varför gör du det?
Nu tycker Callie att jag kommer emellan dem, och Blake med.
Det var inte jag som förhindrade deras stora kärlek.
- Förlåt, vem är Callie? - Min vän på ortopedin. Häng med.
- Trycket normaliseras. - I morgon fixar vi skadan på levern.
- Kepner, är du ledig? - Jag tar bort dräneringen.
- Bor du fortfarande hos Richard? - Nej, här.
Det är kortare väg till jobbet.
- Du vet att du får bo hos mig. - Det vore inte bra för nykterheten.
- Fast jag kommer att behöva äta... - Okej. Middag i kväll?
Okej.
- Det blir i morgon. Hur mår partnern? - Stabil. Det är värre med kompisen.
Ni borde ha en kardiolog också, så ta in Riggs för säkerhets skull.
Det inträffade en explosion i morse.
Jag vill inte se en till vid en öppen patient.
Du har en poäng.
Så den kommer ut i ett stycke? Vad häftigt!
- Vad pågår här? - De två ska ge mig såna.
- Pierce och jag fick en idé. - De är genier.
- Det är hon också. - Det låter fantastiskt.
- Tog du över mitt fall? - Hon sökte oss... för en konsultation.
Ta det inte personligt, men du är inte min läkare längre.
Men du kommer att vilja vara med när du ser det här.
Jag kan ta bort tumörerna och 3D-skriva ut nya bröst- och revben.
- De anpassas efter hennes kropp. - Har du gjort det förr?
Det har bara gjorts på en vuxen, men jag kan anpassa det.
Jag kommer att se ut som Terminator. Grymt!
Kan vi prata utanför?
Titan var ju det bästa alternativet.
Jag visste inte att Callie kunde skriva ut benen!
- Det innebär färre operationer. - Experimentera inte på ett barn!
- Hon förstår inte riskerna. - Jo då.
Jag vet en del om att anses vara för smart för sin ålder. Jag älskar henne.
- Jag godkänner det inte. - Mamman har blanketterna.
- Hon är ju värdelös! - Karev.
Snälla. Det är ett farligt ingrepp-
-utan några bevis på att det fungerar.
Lita på mig när jag säger att ni inte bör göra det här.
- Snälla mamma. - Det är det hon vill.
- Ni snodde henne. - Hon sparkade dig.
- Ingen ser efter henne. - Vi gör det, Alex.
- Jag hade inte föreslagit det om... - Inget grälande! Kul! Minns ni?
För Merediths skull. Jag har ju skjutit upp sex för detta.
Maggie stryker omkring. Stör det dig?
Nej, hon försöker vara vänlig. Varför säger du så?
- Tar det här lång tid? - Det är kul!
- Jag vill sova. - Jag med.
Jag vill inte åka hem. Jag saknar Penny.
- Jag saknar sex. - Penny och jag hade så bra sex.
- Ni vet hur det är i början. - Jo och jag hade det så jämt.
Ingen Penny, inget sex. Inget sex med Penny...
Kan vi skippa sexsnacket när chefen är här?
Jag äter bara min pizza. Ingen verkar få till det.
- Pierce får till det. - Säg inte så!
Jätteirriterande. Hon bjuder in folk hela tiden. De går aldrig hem.
- På allvar, ni får gå. - Vi är här för att det är kul.
- Du verkar... - ...tjurig som fan.
- Och det förstår vi. - Vi är oroliga.
Ni behöver inte oroa er. Och jag är inte tjurig.
Förutom hela tiden.
- Vill du vara ensam? - Jag är änka, så jag är bra på det.
- Jag vill bara... - Be dem gå, då!
- De försöker bara hjälpa till. - Vad vill du?
De är ju inte hjälpsamma. Det är okej att säga ifrån.
Gå härifrån! Gå! Tack, men gå och träffa nån annan nån annanstans.
Så att jag får gå och lägga mig.
Gå.
Du verkar arg.
- Det är jag inte. - Då tog jag fel.
- Jag kastade ut alla i går kväll. - Och?
- Det funkade. - Du ville ju det.
Jag vet.
Hej, dr Webber. Arizona kommer strax.
- Skynda! Frågesporten börjar snart! - Jag kommer!
- Du är uppklädd. Ska du på dejt? - Ja, nåt sånt. Vi håller låg profil.
En hemlig romans! Jag antar att hon jobbar på sjukhuset.
- Hon... - Slappna av! Jag fattar.
Det har gått några år, men jag minns att hemlighetsmakeriet var spännande.
Du har rätt. Hon är så samlad inför folk, men när vi är ensamma...
...så är hon en vildkatta!
- Hur ser jag ut? Het? - Jättehet. Kan vi åka?
- Tack. - Vi ses sen.
Ha så kul i kväll. Och... Man kan inte tämja en vildkatta.
Det gör mig galen! Våra problem har ju inte trollats bort.
- Tack. När kommer de andra? - Det kommer inga fler.
Jaha!
- Varför lät du honom flytta in? - Han dök upp med sin söta nuna.
Jag glömde allt som hade gått snett.
Jag och Callie pratar knappt, men när jag ser henne blir jag korkad.
Jag vill också bli korkad av nån.
Jag vill ta hans dumma, snygga ansikte och slå det! Och kyssa det!
Och gifta mig med det, och slå det.
- Jag förstår det. Kyssandet... - Jag trodde inte att du ville gifta dig.
Jag vet inte vad jag vill. Jag är otillräknelig.
Warren, du är ju kille. Vad vill ni killar ha?
Det är svårt.
- Såg nån ambulansen sprängas? - Vi menar allvar. Vad vill killar ha?
- Vad vill killar ha? - Ett slut på den här diskussionen.
Jag har fått ett viktigt sms och måste gå.
- Du är ju omöjlig! - Kvinnor är lika omöjliga.
Jag kan inte tala för alla. Jag vill bara hem till min fru.
Förlåt. God natt.
Jävla Bailey.
Hon fick den bra killen.
Du är skyldig mig en till öl.
Ingen tvingade dig att slå vad.
Vad är det för fel, Nathan?
Inget. En gång till?
Du nämnde aldrig att du kände Owen.
- Jag ville inte prata om det. - Har ni bara alltid hatat varandra?
Jag har aldrig hatat honom. Vi pluggade till läkare ihop.
- Jag litade på honom som en bror. - Vad hände?
- Din tur. - Så vi pratar inte om det här?
Vi kastar pil.
Hur blev du så bra på pilkastning?
Man lär sig när man inte har nåt att gå hem till.
Vad tänker du göra? Skriver du på?
Vi kastar pil.
Då gör vi det.
- Är du klar? Jag är utsvulten. - Kan vi ta det en annan gång?
- Jag är inte hungrig än. - Vad är det som är fel?
Handlar det här om Riggs?
Jag tänker inte svara. Man måste inte prata om allt.
Okej. Jag förstår.
Nån annan gång ringer du mig, och så går vi ut.
Men det kommer du inte att göra. Eller så pratar jag för mycket...
Och du säger inget. Jag vet inte hur man gör din grej.
Du får mig att känna mig usel och säger inga ord, så strunt samma.
Du kanske ringer, eller kanske inte. Jag kanske inte bryr mig.
Jag hade en syster.
Megan. Tre år yngre.
En smartare, roligare, bättre person än jag.
Vi gick läkarprogrammet ihop, och där träffade vi Riggs.
Nate var min bästa vän, och Megan älskade honom.
Han var med henne när vi förlorade henne.
Jag litade på honom med henne. Han var som en bror för mig.
Och han borde ha...
Men det gjorde han inte.
Och jag pratar inte om det.
Okej.
Får jag säga en sak?
Hon älskade honom. Hon älskade honom av nån anledning.
Det håller jag fast vid. Derek älskade henne.
Din syster älskade Riggs, så han har nåt gott i sig och hör till familjen.
Han kanske förtjänar en andra chans.
Är du fortfarande hungrig? Vad ska vi äta?
- Jag kan tänka mig en pizza. - Pizza...
- Vad gör du här? - Bara hänger.
- Jag gav dig sparken. - Jag vet. Jag tänker inte operera.
- Vad gör du här, då? - Jag håller dig i handen. Vill du det?
Ja, om du ändå inte har nåt bättre för dig.
Okej, Maya, då kör vi i gång.
Dr Karev.
- Lämna henne i fred en stund. - Okej.
- Ska jag hämta din mamma? - Nej, hon blir bara rädd.
Hon fick mig när hon var i min ålder.
Hon har två jobb för att ha råd med räkningar och försäkring.
Hon kämpar.
Om nåt händer finns ett kuvert med kontoutdrag-
- och lagfarten till vårt hus under min säng.
Inget sånt.
- Jag vill inte dö! - Det ska du inte heller.
Vi vet båda att du inte kan lova nåt.
- Klarar du dig? - Ja. Nu gör vi det.
Kan du göra mig en tjänst, om du inte är upptagen med rumphålen...?
Kan du hålla mamma sällskap? Tack.
- Du är bra på att vara ensam. - Sluta säga vad jag har sagt!
- Varför är du så arg, då? - Det är jag inte.
Okej. Hur var det, då?
Det var bra. Jag tittade till barnen, läste och gick och la mig.
Det var ett gott råd.
- Jag fick det jag behövde. Det var... - Vad?
De lämnade mig ensam.
- Det första du mindes efteråt var... - ...smärta.
- Det gjorde ont överallt. - Nej, du sa "folk". Att alla var där.
Ja, när jag öppnade ögonen var alla där.
- Maggie var där, och Richard. - För att hjälpa till.
De gjorde sitt jobb. De gjorde bara sin plikt.
- Det ser bra ut. Slangen är ute. - Vi tar bort bandaget kring levern.
Äsch, det koagulerar inte. Klämma.
- Var då? - Där.
- Var? Det är för mycket blod. - Där!
- Jag fick hålvenen, men han blöder. - Mer bandage. Fortare!
Jag måste klippa upp honom.
Har du gjort det förr? Vi behöver ett extra par händer.
- Kalla på Pierce. - Nej, Riggs.
- Är du säker? - Kalla på Riggs!
Skalpell. Tack.
Mall.
Bensåg.
Mer plasma och blodplättar. Behåll kompressionen.
Nedre hålvenen är skadad.
- Vill du gå runt levern? - Jag tänkte det.
Om du tar portådern, tar jag övre hålvenen.
- Anropade Hunt honom? - Det kan bli knepigt.
- Klämmor. - Tång.
Jag behöver Metzenbaumsaxen.
Potts-sax.
- Vi får... - ...stänga till bypassen.
- Jag kan hjälpa till. - Håll slangarna.
Klart här. Dra.
- Linorna uppe. - Jag klipper.
Bra. Okej.
Bra. Och tre, två, ett.
Det rinner.
- Inte illa. - 3-0 Prolene.
Meredith, hur kändes det att vara fast där?
Utan att kunna röra dig, höra eller tala. Att bara få titta på alla.
- Uselt. - Pröva ett annat ord.
- Utsatt, oskyddad, ensam... - Men du var inte ensam.
Alla fanns där.
De hade grepp om dig, så jag frågar igen.
- Hur kändes det? - Uselt är det bästa ordet.
Wow.
Okej.
- Åh, nej. Helvete. - Vad då?
- Den passar inte. - Den är ju specialgjord!
När en sida passar, glider den andra ur. En ny tar 14 timmar att göra.
- Kan vi lämna henne öppen så länge? - Nej, hon kan bli infekterad.
Vad ska vi göra nu, då?
De vill bredda bröstkorgen så att de nya revbenen får plats.
Det kan punktera en lunga eller hjärtat.
- Hon får inte vara medvetslös länge. - Antingen det eller plattorna.
De ville kolla innan de gjorde det.
- Jag vill inte väcka henne. - Det är dig de vill fråga.
Mamma var sån. Jag tog hand om allt.
Då är man nöjd att man lämnades i en barnvagn på brandstationen.
Det gjorde dig tuff.
Maya är tuff. Hon klarar det.
Jag räknar. Ett, två, tre!
- Tryck inte ihop hjärtat! - Du kan dra hårdare!
- En gång till. Ett, två, tre! - Kom igen!
- Åh, nej! - Det tog för länge. Hjärtat ger upp.
Då var det klart här. Kepner, kan du stänga till?
- Sjukt. Har du sett nåt liknande? - De bildade en enda superkirurg.
- Det var vackert. - Som balett.
Kepler, du är skyldig mig en ursäkt.
Bara för att vi räddade en patient...
Är jag det?
Om jag inte hade varit där...
- Okej, då. - Du kan säga åt mig...
När de är där vill jag att de ska gå, men det känns inte bättre.
- Är jag galen? - Nej, mänsklig.
Jag har lärt mig att vara ensam.
Jag menar inte barnen. Jag älskar dem.
Och jag har min klass och mitt jobb. Jag har gått vidare.
En änka går egentligen inte vidare.
Hon är bara gift med en död. Du är inte gift längre.
Du är inte änka längre. Så vad är du?
Jag vet inte.
- Vad händer nu, då? - Jag vet inte. Du bestämmer.
Hon var jätteduktig. De gjorde precis det hon ville. Du får gå in.
Hon ser bara så...
Gå och ta lite kaffe, så träffas vi här lite senare.
Såret ser bra ut. Hon får dropp, och jag tittar till henne om en timme.
Tack.
Din mamma kommer snart. Kolla in det här, Ironman.
Du var ashäftig i dag.
Vi kan fortsätta, eller...
- Jag är nöjd. - Är du? Inte jag.
Jag menar att jag kan skriva på dr Baileys papper.
Du visar inga tecken på PTSD, och du kan sköta dina patienter.
- Och dig själv. - Men jag mår uselt.
Jag mådde bra. Nu vet jag inte vem jag är eller vad jag vill ha.
Du ville ha en tejp- och limkille. Jag tycker att du klarar dig bra.
- Richard! - Pierce. DeLuca.
- Du är dålig på det här. - Du skulle ha bett om en kvinna.
- Vad ska jag göra nu? - Jag vet inte.
Jag saknar dig.
Meredith, du har blivit väldigt bra på att vara ensam.
Men nåt hemskt hände dig, och alla fanns där.
Och det är de fortfarande.
Menar du att jag inte kan vara ensam längre?
Det kan du nog, men jag tror inte att du vill det.
- Kan vi åka? - Han kommer.
Vad ska du göra? Jaså, det!
Vi pratar inte om det. Mår du bra?
- Äntligen! - Vad är det?
Kom igen...
Du sa att en dag då ingen dör är en bra dag.
Du lever, så ha en bra dag!
Vad gör vi? Vill du hänga?
Men vad fasen ska jag göra nu?
Tja... Sanningen är lite skrämmande.
Sanningen är den att du kan göra vad du vill.
Vad vill du göra?