Vi täcker över skador med tejp och kompresser...
- Har du sett dr Avery? - Han är på labbet.
...för att skydda skadan och motverka infektioner.
För att rädda patienten från mer lidande.
Det svåra är när man måste slita av förbandet.
Det kan göra fruktansvärt ont.
- Hej! Hur är läget? - Helt okej.
- Ville du nåt? - Nej. Har du pratat med April?
- Nej. Hur så? - Äh, det var inget.
Jag undrade bara hur ni har det.
- Vi ses. - Hon vet.
- Vet? - April vet.
- Vad? - Vem berättade? Karev?
Hon berättade för Karev. Eller, han listade ut det.
Jag bad Karev hålla tyst.
- Vad pratar du om? - Jag har börjat dejta.
Jag gick på en dejt. Men nu vet April det, alltså?
- Att du dejtar? - Vet April det?
Nej, det vet hon inte.
- Vad pratar du om, då? - Inget.
- Jag skulle... Inget. - Allt är så konstigt och nytt.
Jag vill inte att April blir sårad. Gör mig en tjänst: säg inget.
April är gravid.
Är April gravid...?
- Ja. - Varför berättar du det?
Jackson, kan vi...?
Varför berättar hon det?
- Sa hon var vi skulle äta? - På ett steakhouse, tror jag.
- Om du inte... - Nej, det låter bra. Kött är gott.
Ja! Ja.
Vi kanske ska ringa henne.
Det är Maggie. Dr Pierce.
"Jag måste ställa in, tyvärr, men ni kan ju gå ihop."
Och en glad gubbe.
- Ärligt talat är jag lite trött. - Jag med.
- En annan gång? - Ja.
Bra.
- Vad sägs om en dejt, dr Grey? - Jag har nekat finare ansikten.
- Då borde det gå lätt. - Ja.
Du är kvar! Vi har en transplantation...
- Karev var... Förlåt. - Det är lugnt.
- Hej. Will Thorpe. - Du är Thorpe!
Jag menar... Hej! Maggie Pierce.
- Hälsa Alex att jag kommer. - Okej. Vi ses. Hej då.
- Du pratar alltså om mig... - Är det bra?
Du har inte svarat än.
Vi kan ta ett glas. I morgon.
Om jag inte ångrar mig, förstås.
- När tänkte du berätta? - Jag tänkte göra det nu.
- Ska jag tro det? - Ja. Att Arizona sa...
Hur långt gången är du?
Jag är i tolfte veckan. Jag tänkte berätta!
När fick du veta? Före skilsmässan? Innan vi skrev på papperen?
- April? - Jag... Ja, jag visste det innan.
- Varför? Varför gjorde du så? - Jag måste gå. Det är akuten.
Låt nån annan ta det. Du kan inte gå!
- Jag vill prata om det, men inte nu. - Gå inte härifrån!
Jag kan inte prata nu!
- Du borde skaffa hund. - Jag bor i en husvagn.
- Apropå det... - Gillar du den inte?
Jo, men jag gillar hus också.
Ska vi äta middag ihop i morgon? Jag fyller år och vill fira med dig.
- Fyller du år i morgon? - Nej, nästa vecka. Köp en present.
Men vi kan inleda firandet med middag.
- Gillar du hummer? - Ja.
- Kan du koka hummer? - Koka upp vatten...
- Nej, det låter för invecklat. - Tusan.
- Så, i morgon... får du koka hummer. - Det verkar så.
Vi börjar med lungtransplantationerna, och om de går bra så tar vi levern.
- Allt på en gång? - Hennes CF har drabbat flera organ.
Om vi bara ersätter ett kraschar de andra.
Jag vet att det känns överväldigande, men det är bästa chansen.
- Jag vill inte. - Kelsey, det är viktigt...
Jag bryr mig inte. Jag vill inte.
Jag förstår. Det är synd, för donatorn är en på miljonen.
Gör vi det nu kan du gå på vårbalen.
- Vad hette din kavaljer... Sam? - Parker.
- Parker får hitta nån annan. - Jag vill inte gå...
...om jag bara kan sitta och titta på.
När du har de här lungorna får de slita dig från dansgolvet.
- Menar du det? - Ja.
Dr Karev, hur går vi vidare...
- Är det vår patient? - Ja. Tre transplantationer.
Lungor, lever och pankreas. Det blir en lång kväll.
Jag får sms: a barnvakten.
- Det är inte min sak... - Nej.
- Han ville gå på en dejt. - Och du sa nej?
- Sa du ja? - Typ. Kanske.
Vi ska ta ett glas.
- Bra. Är ni vakna? - Ja.
- Det låter bra. - Sluta.
Du är redo. Jag velade över mig och DeLuca, men det känns bra.
- Vad låter bra? - Thorpe bjöd ut Mer. Hon sa ja.
- Hon ställer säkert in. - Du har inte sett killen.
- Jag känner Mer. - Och jag är Mer. Här är hon!
- Jag ska gå. - Det låter bra.
Blake, vi behöver en massa blod. - Patienten kommer om tio minuter.
- Förlåt! Jag trodde... - Jag struntar i vad du trodde.
Jag var med dig och Jackson förra gången.
Jag ville hjälpa er få en ny upplevelse.
Tycker du att du var med? Nej.
Det var min och Jacksons mardröm. Jag vägrar uppleva den igen.
Det är annorlunda nu, för jag väljer att tro att det ska gå bra-
- tills Gud säger nåt annat. Jackson kan...
Jag handskas med det här på mitt sätt, när jag själv vill.
- Jag tänkte... - Gör inte det.
Tänk inte på mig, prata inte med mig, titta inte på mig.
Jag tror på sånt, så jag menar verkligen det här:
Dra åt helvete.
- Varför berättade du inte? - Tyst!
Han hade rätt att få veta. Hans reaktion är rimlig.
Jag hade också blivit förbannad. Fly förbannad.
28-årig kvinna, föll under bergsklättring.
GCS är tolv. Flera frakturer.
- Värdena... - Hon heter Tess.
- Han kan vara uttorkad. - Fokusera på Tess.
Vi ska hjälpa dig, Tess. Håll ut.
Volymer och lungkapacitet matchar perfekt.
Vi börjar på höger sida.
- Tack för att du kom! - Jag vill inte missa det här.
Hej! Oj, ursäkta.
Kan du se till att de har bypass redo och sex enheter blod reserverade.
Okej.
- Middagen, då? - Det blev obekvämt.
- Nej, då! - Middag ensam med Webber?
- Du ville ju berätta. - Det är din pappa.
Jag vet, men jag behövde jobba. Vill du assistera?
- Gärna. - Wilson och Cross får göra plats.
- Nej, gör inte så. - Va?
- Låt Cross ta det. - Nej, ni kan vara med båda två.
Ni kan turas om. Du vill väl se det här?
- Varför? - För att vakna.
- Vi har en trippeltransplantation. - Det blir en lång natt.
Callie...
Jag har en grej... i morgon kväll.
- Berätta mer. - Jag ska ut med en kille.
Oj! Du är tillbaka i sadeln!
Är det Thorpe som är hästen? Säg ja, för den hästen är snygg.
- Det är Secretariat. - Ingen ska upp i sadeln.
- Det blir konstigt. - Ja, men på ett bra sätt.
Mer, det är bra att börja om. Det kommer att göra dig gott.
Tack.
Oavsett hur det känns. Som att åka skridskor.
Först undrar man vad man sysslar med-
- men efter ett tag minns man hur man gör.
"Jo, det här klarar jag. Jag gillar det här."
"Jag är bra på det här. Det är dags att åka skridskor."
"Tryck ifrån och glid..." Om du förstår vad jag menar.
Själv föredrar jag rullskridskor.
- Hon har hypoxi. - Ett rör till, till höger.
Lugn, Tess. Jag är här.
- Sir... Michael, du måste gå. - Jag lämnar dig inte.
Jag älskar dig så mycket.
- Blodtrycket sjunker. - Vätska i buken och hypoxi.
- Vi måste köra upp henne. - Jag kan inte lämna henne!
- Er dotter drabbades av svåra skador. - Är det hon?
- Hjälper du till? - Strax.
Jag älskar dig, Tess.
- Michael... - Vi bad dig att inte ta med henne.
Varför ska hon med till bergen?
Kan jag vänta nånstans under operationen?
- Vi vill vänta allihop. - Följ med mig.
Alla är trötta, så vi måste vara smarta.
Tre organ ska transplanteras.
När ni inte behövs här, passa på att sova, äta och dricka.
Håll er på hundra procent.
- Kelsey är redo. - Okej, vi börjar klockan 23.58.
- Skalpell. - Det är vår tur sen, Cross.
- Vart ska ni? - Släpp det!
- Har du inte ställt in än? - Släpp det!
- Det är inte kört än. - Det blir en lång natt.
- Wilson, har inte du nåt att säga? - Oj... Ja...
- Hennes förlovningsring är oanvänd. - Förlovningsring?
- Steph! När hade du sex senast? - Avboka i god tid.
- Käften. - Käften!
Käften, båda två!
Jag har tre barn hemma, så jag vet att ni gör grimaser.
Finns inget vårddirektiv?
Hennes fästman har koll. Bergsklättrare måste prata om sånt.
Hans ord räknas inte. De är inte gifta.
Vill du hem och hoppas slippa rädda henne?
- Jag undrar vad patienten vill. - Vi kan inte ge upp.
- Jag sa inget om det. - Snälla, sluta!
Klämma. En till.
- Hur långt har vi kommit? - Första lungan.
- Du är tidig. - Ja, hon har flera timmar på sig.
Hon kan ta en dusch, byta om, raka sig...
- Ställa in träffar som inte blir av. - Eller stanna kvar och titta!
Precis. Jag är ändå här.
Nej. Ta lite egentid. Vi söker dig när det är dags.
Du är fånig.
Sluta! Hon behöver det här.
- Jag vet. - Sluta vara så negativ, då!
- Sluta vara så positiv! - Vad pratar vi om?
Jag måste vara positiv, annars får du henne att ändra sig.
Nej. Gör inte en stor sak av det.
Det är redan stort. Om hon känner sig trängd så flyr hon.
- Hon lär fly efter dina dumheter. - Det är du som är dum.
Uppdatera de anhöriga. Fem timmar för lungorna...
- ...sen sju timmar. Det finns tid. - För vad?
Var har vi rakhyvlar?
Oj. Du vet att vi har duschar, va?
- Ja, men jag har bråttom. - Jaha. Jaha...
- En akutrakning! - Vi ska bara ta ett glas.
- Vad ska du ha på dig? - Sportbehå och mormorstrosor...
Tydligen. Eller det jag hade i går.
Varför gör jag det här?
Jag har en blus med mig. Den du gillar... Lite genomskinlig.
Och ett par högklackat. Dina, som jag stal av dig.
- Stal du mina skor? - Du tyckte att de var slampiga.
De är lite trånga, men det är det värt.
- Jag lägger fram det åt dig. - Tack.
- Det hade du inte behövt göra. - Jag vet.
Hej! Jag fick sms från Kaylas mamma. Får Sofia sova över där?
- Visst, det går bra. - Okej, bra.
- Var det nåt mer? - Ja... Nej.
- Nej. - Är du säker?
Jag gjorde nåt hemskt, fast jag försökte göra nåt bra.
Jag trodde att jag var en god vän.
Och jag... Jag hade rätt.
- Vad var rätt? - April är gravid.
Hon vägrade berätta för Jackson, så... jag gjorde det.
- Va? - Hon är så arg på mig.
- Visst gjorde jag rätt? - Nej.
Hon undanhåller ju information.
- Jo, men ändå. - Om barnet och dess framtid.
- Det spelar ingen roll. - Jo!
Nej, Arizona. Nej!
Okej... Tänk om det hade varit vi.
Tänk om jag hade blivit gravid precis när vi gjorde slut.
- Hade inte du velat höra...? - Jo, självklart.
Men från dig, inte från nån annan.
Jag beklagar, men du gjorde fel. Rejält.
- Varför är inte du där nere? - Jag har gjort mitt.
Och du? Du kommer väl in överallt?
Chefen för hjärtkirurgi? Smart! Men ser man ut som du, så...
Jag kan aldrig få en överläkare. Kanske en ST-läkare. Wilson är...
Men hon är med Karev. Blake gillar tjejer. Edwards?
- Hon är nära Shepherd. Vad tror du? - Nej.
- Jag måste säga att du har... - Du borde gå. Innan jag slår dig.
Tunntarm och delar av tjocktarm är ute. Ta dem till patologen.
Hon kommer att behöva TPN.
- Kepner, Avery undrar när du är klar. - Det tar den tid det tar.
- Allt väl? - Jag...
- Det är lugnt. - Klämma. - April.
Hon sa att det är lugnt.
- Blodtrycket faller igen. - Pupillerna reagerar inte.
- Ischemi eller hjärnskada? - Det kvittar väl.
Hennes hjärna har lidit syrebrist. Det är grönsakslandet nästa.
- Blake, kan du slutföra kolostomin? - Visst.
- Sen vill jag att du stänger fascian. - Jag? Okej.
- Varför går ni? - Det finns inget mer att göra.
Men det är inte ofta man får träna på levande vävnad. Passa på!
- Jag söker Shepherd. - Hon hämtar sig aldrig.
Det är så orättvist.
När Shepherd är klar kan vi prata med familjen.
Berättade du för Robbins innan mig?
- Jag hinner inte just nu. - Du har fått gott om tid.
Sen innan skilsmässan!
- Vad händer? - Jackson, jag gör inte det här nu!
- Passar det inte att bli avslöjad? - Jackson!
Tror du inte att barnet hade förändrat allt?
Alldeles säkert! Men du ville ju inte vara med mig.
Ska du stanna för mitt barns skull och avsky mig för evigt?
- Där ligger du bra till. - Där kom den!
- Det räcker. - Skit i det.
Om du vill spela martyr, gör det. Ha så skoj.
- Du bestämmer. Räkna inte med mig. - Det räcker!
Vad gör du här? Jag skulle ju söka dig. Du behövs inte än.
- Jag är här. - Hoppa in.
- Nej, hoppa inte in! - Släpp det!
Du sa att tåget hade slutat gå, men nu är ett på väg.
- Det är stort! - Wilson.
Rota fram min mobil, hitta Thorpe bland kontakterna-
-och sms: a att jag måste ställa in.
- Nej! - Koden är 1008.
- Nu är det över. Släpp det. - Där ser du!
Snälla, jag... Jag behöver vara ifred.
- Varför berättade du inget? - Jag ville inte berätta det för nån.
Särskilt inte för dig. Det känns som om jag förstör allt.
Jag försöker bara skydda barnet...
...och nu är allt förstört.
Allt är förstört.
April. April...
- April. Du ska få barn! - Ja.
Det är inte förstört. Det...
Det är ett mirakel.
Ja, det är det. Ja...
Tack.
Bailey...
- Får jag fråga en sak? - Du gjorde precis det.
Jag...
- Jag gjorde nåt och... - Jo, jag hörde det.
Du berättade konfidentiell medicinsk information utan tillstånd-
- vilket bryter mot statliga och federala lagar.
Du gjorde det mot en annan läkare på mitt sjukhus.
Som din chef kan jag säga att man kan bli uppsagd för sånt.
Och som min vän?
Jag kan förstå att du trodde att du gjorde rätt...
- Ja! - ...men det var inte rätt.
Jag har inga fler visdomsord.
Okej.
- Jag kan vänta. - Det är inte din sak.
- Jo, när du grälar inne på sjukhuset. - Jag behöver inte din hjälp!
Du är inte min pappa.
Det vet jag.
Men vem är det?
Jag ser honom inte här. Gör du det?
Är det en sån man du vill bli?
Du ska få barn.
Kanske inte på det sätt du ville. Eller vid rätt tillfälle.
Visst, du fick beskedet sent.
Jag fick beskedet flera årtionden för sent.
Det viktiga är att du vet nu.
Det händer.
Du måste ta ditt ansvar.
Det är det viktiga.
Tyvärr var er dotters skador värre än vi trodde.
Hon har nästan ingen hjärnaktivitet.
Jag... beklagar.
- Herregud! - Men jag såg ju henne!
Hennes hjärta slår. Hon andas. Hon lever!
Respiratorn andas åt henne. Hon kan inte andas eller äta själv.
Hon lär behöva kateter och stomipåse resten av livet.
Hon kommer troligen att behöva dygnetruntvård för resten av livet.
Eller tills hon blir bättre.
- Ursäkta? - Bara tills hon blir bättre.
- Tills hon vaknar och kan åka hem. - Vet vi när det blir?
När Tess kan åka härifrån?
Så småningom kan hon flyttas till ett vårdhem för långsiktig vård...
Vi har några broschyrer åt er om det, och om att avbryta vården.
- Åh, Tess! - Ni bör diskutera det.
Det behövs inte. Gör allt ni kan för att rädda henne.
- Nej! Det är inte vad hon ville. - Folk vaknar ofta ur koma.
Jag är ledsen, men i Tess fall är det väldigt osannolikt.
Hon sa vad hon vill, mer än en gång!
- Hon vill inte leva så. - Det avgör inte du!
Om två månader hade det varit det. Då hade vi varit gifta.
- Det var det. Hur går det? - Anastomoserna ser fina ut.
- Inga blödningar. - God syresättning.
- Bra jobbat. - Då är jag klar.
- Om ingen behöver hjälp med nånting. - Jag avslutar. Du kan gå.
Skalpell.
Vad är det för fel på Thorpe?
Inget.
- Callie sa att han var otrevlig. - Nej.
- Att han ville stoppa er operation. - Han ville skydda sin patient.
- Då beter han sig som ett spädbarn. - Käften.
- Han är trevlig och rolig. - Så han är ful.
Ja, han är ful.
Det är svårt med första dejten efter nån viktig.
När Izzie stack... Det var svårt.
Det känns som om man är otrogen.
Det är man ju inte, men det känns så.
Jag har aldrig haft en fru som dött, men väl några "första dejten efter".
Det kommer alltid nåt efter.
Vi förlorar folk och hittar nya. Det funkar så.
- Jag antar det. - Om du inte gillar honom, skit i det.
Men om du gör det, så är det okej.
- Okej. - Det blir konstigt när det än blir.
- Lika bra att få det överstökat. - Sug.
Hon borde vakna snart. Hon kan nog gå på balen.
- Ingen mer hosta? - De nya organen har inte CF.
När hon kopplas ifrån respiratorn lär hon aldrig mer behöva en.
Tack ska du ha.
- Ligger hon i respirator för evigt? - Om inget oväntat händer.
Hennes föräldrar hatar mig för att jag visade henne bergen.
Hon hade hellre dött där.
- Det här stället ser trevligt ut. - Vilken utsikt!
- Hon kanske är på benen snart. - Man vet aldrig.
Ge inte upp hoppet.
Gud signe dig, dr Riggs.
"Ge inte upp hoppet"? Du ville ge upp hela dagen.
Jag ville det patienten ville. Släpp det, Owen!
Dina skuldkänslor är ditt problem, inte mitt!
- Skulle jag känna skuld? - Jag gav inte upp. Du gjorde det.
Du slutade leta efter Megan. Jag stannade kvar och letade.
- För att du fick henne dödad! - Det vet vi inte.
Du bestämde dig för att hon var död och glömde henne.
- Käften! - Du avskyr mig...
...för att jag påminner dig om att du gav upp.
Folk här vet inte att du hade en syster. Det är ju sjukt.
Om du måste avsky nån, se dig i spegeln.
- En jobbig dag? - Har du också hört?
- Alla har nog hört det. - Ja...
Jag vet inte vad jag ska göra. Jag måste sona för det här...
- ...men jag vet inte hur. - Du gjorde nåt oförsvarligt.
Ja.
Så... jag får väl be om ursäkt igen.
Det enda du kan göra är att acceptera att det var fel.
Det enda som kan hjälpa är att vänta.
Låt tiden gå.
April kanske förlåter dig. Eller inte.
Men du... Det avgör inte du.
- Hej! - Hej! Hur går transplantationen?
- Det gick bra. Kom, så berättar jag! - Jag stannar här i natt.
Jag skulle vilja plugga.
- Jag kan hjälpa dig. - Nej tack.
- Okej. - Jag vill inte särbehandlas.
Jag vill inte tvingas missa nåt eller kallprata med dr Webber.
- Du ville offentliggöra det här. - Jag vet.
Jag ska plugga. Okej?
Okej.
Vi ses i morgon.
Hej!
- Jag är glad att du ringde. - Jag borde inte ha gjort det.
Jag har opererat i sjutton timmar. Jag borde inte ens köra hem.
- Jag kan följa med dig hem. - Du hoppar över några steg.
Jag kan skjutsa dig hem så att du får sova hemma.
Jag vet hur sjutton timmar känns. Vi kan gå ut nån annan gång.
Hallå! Grattis!
Owen! Jag håller i en låda full med läskiga humrar. Släpp in mig!
Vänta lite.
- Hej. - Är jag tidig?
Nej då. Jag skulle bara... Kom in!
- Du verkar ha inlett festen. - Jag gjorde en miss.
- Jag glömde att vi skulle... - Jag lägger dem i kylen.
Jag kan koka upp vatten. Det går snabbt.
Det var en lång dag, och Riggs är...
- Vad är Riggs? - Inget. Det är bara...
Lyssna inte på honom.
- Vi provar en annan dag. - Nej, vi kan...
- Nej, det kan vi inte. - Nej, Amelia. Gå inte!
Jag tog bara några öl!
- Vem är det? - Det är jag.
Hej. Jag ville be om ursäkt.
Jag reagerade illa i dag och...
Vi ska få barn. Det förtjänar inte att vi grälar över det.
- Det var det jag ville undvika. - Jag förstår det.
Typ. Jag försöker förstå det.
Vi kan reda ut det här, eller hur?
Ja.
Ärligt talat var det...
Jag väntade med att berätta, för förra gången...
Förra gången slet isär oss. Bokstavligen.
Vi blev båda sårade. Det var inte vad jag ville...
...för nån av oss.
Jag ville vänta tills jag visste att allt var okej.
Jag är verkligen ledsen. Det är jag.
Du ville vänta tills det inte gick att göra nåt åt det, eller hur?
- Förlåt... Göra vad? - Inte utsätta oss för det här igen?
Eller utsätta barnet för det? Det finns alternativ.
- Det är inget alternativ för mig. - Och jag, då?
- Mina alternativ, då? - Du räknas inte här.
- Inte? Jag är pappan. - Ja, när barnet har fötts.
Men just nu har du inget val. Min kropp, mitt barn.
- April... - Du är inte min man.
Du har inga rättigheter här.
Det gör ont att slita av förbandet. Vi vill inte se såret där under.
Men det är kanske inte smärtan som avskräcker.
Jag var rädd att duodenum skulle få ischemi.
- Vad gjorde du åt det? - Satte stenter vid tarmkäxartären.
Smart. Ketchup?
- Mer ketchup? - Jag gillar ketchup.
Jag gjorde en portalrekonstruktion en gång.
Killen drack en flaska om dagen. Det märktes på levern.
- Den var som en skosula. - Då blir det knepigt.
Servett?
Jag slutade nästan dricka då.
Nästan.
- Ja, jag vill inte se min lever. - Inte jag heller.
Vi kanske är rädda för att se om såret fortfarande är öppet...
- Jag borde gå in. - Ja. Okej.
Vet du vad jag gjorde? Jag använde ett aortarör...
- ...för att leda blod till pankreas. - Hur då?
...eller om det kanske faktiskt har börjat läka.