Detta har hänt...
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
- Jag får förändra liv! - Jag vill inte åka till Afrika.
Jag är gravid med Marks barn.
- Är du med? - Ja.
Callie? Callie!
Jag vill leva mitt liv med dig.
Jag klarar det inte ensam.
Jag trodde att det svåra var över. Vi har ju barn. Hur kunde du?
Jag vill inte lappa ihop oss.
- Här är Penny. - Callie vill ta med Sofia.
- Har du skaffat advokat? - Det var du som började.
I Bibeln står om två kvinnor som säger sig vara mamma till samma barn.
Min klient erbjuder besöksrätt varannan helg.
- Kung Salomo tvingades välja. - Aldrig! Sofia kan inte flyga ensam.
- Absolut inte. - Vänta.
- Två mammor. En får barnet. - De vägrar.
- De vägrar allt. De är oresonliga. - De kan vara det.
Tiden är knapp, och deras vittnen är bättre.
Vi har Richard Webber.
- Vi kanske ska låta April vittna. - Nej. Du avböjde henne som patient.
Men hon vet hur jag är med Sofia. Hon berättar sanningen.
Hon är en joker. Det är för riskabelt.
- Webber är bra. - Det hoppas jag.
- Vad erbjuder er klient? - Salomo hade ett förslag:
- Att de skulle dela lika. - Besöksrätt under skollov.
- Ruta ett. - Bokstavligen. Dela barnet på mitten.
- Det är en rimlig kompromiss. - Ta den och kör upp...
Arizona, vi har kört fast.
Om vi inte förlikas kan du förlora allt.
Bara en av er kommer att få vårdnaden.
- Jag är smärtsamt medveten om det. - Överväg då deras erbjudande.
Deras erbjudande är en förolämpning!
Och du jobbar för mig.
- Absolut inte. - Vänta.
De slipper om en mamma avsäger sig vårdnaden.
- Gamble? - Ja?
Alternativet är att båda står på sig...
- Vi ses i rätten. - ...och att barnet slits itu.
Hej, Sofia!
Mer kommer snart.
- Jag beklagar verkligen. - Bättre ledig dag kan man inte få.
- Pannkakor till frukost? - Med choklad!
Galet! Vi kör på det.
Vet Sofia vad hennes mammor gör i dag?
Nej. Vi berättar när vi vet hur det blir.
Är ni klara?
Kom hit! Jag kommer att sakna dig.
Vet du vad? Mamma älskar dig så mycket.
- Vi ses innan du vet ordet av. - Jag vet.
Du kramas för hårt.
Du kramas för länge.
Callie, vi får inte bli sena.
Kom! Kom!
- Okej. - Kom, så hittar vi Zola.
Hon kommer att klara sig. Hon är med Maggie.
- Den är djup. - Jag kan sy. Du måste gå.
- Mår barnet bra? - Vi ska se.
- Jenny. - Hej, Tara.
- Du har visst ramlat? - När jag diskade. Det blev så halt.
- Jag skulle göra det sen. Hon boar. - Sluta, mamma!
Barnets hjärtslag är stadigt, och barnet är aktivt, vilket är bra.
- Jag ramlade illa. Är du säker? - Vätska i buken. Det kan vara blod.
- Eller fostervätska. - Vi måste in.
- Ska du operera? - Nej! Inte igen.
Det är bara ett litet snitt. Sen använder jag endoskop.
- Du ska väl vara med? - Tyvärr kan jag inte just i dag.
- Dr Russo har jouren. Han är bra. - Jag kommer att vara där.
- Måste du inte åka? - Jo. - Jag hör av mig.
- Russo är bra, men lite gammaldags. - Okej. Åk!
Att du dumpade Kyle med en lapp!
- Ja, jag är inte stolt. - Som ett sms, fast år 1980.
- Och varför göra slut? - Du vet.
Jag vet, men han är snygg, gillar dig, spelar gitarr och är sjuk-
-så du skulle alltid veta var han är.
Du valde mellan läkare och flickvän och valde rätt.
Det finns oändligt många hjärnor, men ett begränsat antal såna rumpor.
Håll ögonen på din egen rumpa.
- Hej! - Jag malde bönorna själv.
- Tack. Kom! - Vi har några minuter på oss.
Hur känns det?
Robbins! Det blir jobbigt, men du måste tänka på målet.
"Efteråt har du ett barn!" Det säger jag till alla som föder.
Du dricker inget.
Vi ska här avgöra frågan om vårdnad mellan två skilda föräldrar:
Arizona Robbins och Calliope Torres.
Vittnesgruppen är ovanlig i att den delas mellan parterna.
Parterna kallar varje vittne en gång.
Vid det tillfället får båda parter höra vittnet.
Om ni vittnar, kom ihåg att ni inte ska välja sida.
Vi är alla på samma sida: det sexåriga barnets.
Dr Torres, dr Robbins.
Vårdnadstvister är alltid svåra för alla parter, även er dotter.
Det lär yttras skarpa ord som inte går att ångra.
Jag frågar alla föräldrar detta inför varje vårdnadstvist:
Är ni säkra på att ni vill fortsätta?
Ja, fru ordförande.
- Dr Torres. - Ja, fru ordförande.
Då ska rätten avgöra vem som får ensam vårdnad-
-om Sofia Robbins Sloan Torres.
Dr Torres och jag gjorde proteser åt skadade soldater.
Det var viktigt för er, eftersom ni själv varit soldat.
Ja, jag var kirurg i armén.
- Välgörenhet för armén... - Det är inte bra för Robbins.
- Vad var kopplingen för dr Torres? - Hon bryr sig.
Hon är inte soldat, men ställer alltid upp.
Hon är väldigt empatisk.
- Har dr Torres nämnt flytten för er? - Ja.
- Tyckte ni att det kändes plötsligt? - Nej.
Dr Blakes schema satte tidpunkten, men Callie är flexibel.
Det okända inspirerar henne.
Jag har sett det många gånger under operationer.
Hon har hittat en bra skola åt Sofia och gör det bästa av en svår sits.
Det är nåt jag beundrar henne för.
Inga fler frågor.
- Ni bor med dr Robbins, eller hur? - Jag hyr ett rum i hennes hus.
Ni väntade väl er knappast att bo med en sexåring?
Jag såg inte fram emot det förrän jag började göra det.
Jag hade ingen erfarenhet av barn, men Sofia är så klok och rolig.
Hon och hennes mamma skrattar jämt. Sofia gör vårt hem glatt.
Vi ses så mycket mörker på jobbet. Det lindrar att se ett barns glädje.
Skulle ni säga att ni älskar Sofia?
- Jag gör det, ja. - Så fint.
- Hur länge har ni känt Sofia? - I några månader.
Hur väl känner ni Sofia, efter dessa få månader?
- Väldigt väl. - "Väldigt väl"? Det var väldigt fint.
- Vad är hennes favoritfärg? - Blå.
- Favoritleksak? - Det här är ingen frågesport.
Jag vill kartlägga dr Blakes relation till Sofia.
Jag tillåter frågorna.
Favoritleksak: astronaut-Barbie. Favoritflingor: Whole Grain O's.
Favoritdjuret är enhörningen, men bland havsdjur: sjöjungfrun.
Hon ska lägga sig vid 20.30, och hon älskar att välja kläder.
Fråga vad ni vill.
Fem millimeters endoskop.
- Varför är inte du i rätten? - Varför är inte du där?
- Jag har sett nog gräl om barn. - Jag har grälat nog om mitt eget.
- Där är vätskan. - Hur ser det ut, dr Karev?
- Det är inte blod. - Åh, nej.
Det ser ut som fostervätska. Får jag se fundus?
Tusan! Livmodern är perforerad. Får jag titta?
Vätskan läcker ut i buken. Graviditeten är dödsdömd.
Barnet är dödsdömt utanför livmodern.
- Du kan väl fixa läckan? - Plasmaförslutning kan funka.
- "Kan funka"? - Det är experimentellt.
- Men det är bästa chansen. - Nyss ville du förlösa henne.
Dr Karev, jag är obstetriker. Jag vet vad jag talar om.
- Kepner? - Om det håller kvar barnet...
Sköt du ditt, dr Karev. - Albuminpolymerer, tack.
Jag pratar med mamman.
- Hur har det gått? Hur mår Jenny? - Bra.
Vi hittade läckan och dr Russo reparerar den.
- Och barnet? - Är friskt och kvar i livmodern.
- Det kan väl inte födas än? - Det vore inte optimalt.
Jag måste be dig godkänna dr Russos reparation.
Det känns som om jag nyss godkände Jennys förra operation.
Jag kände det på mig... Jag var på väg till jobbet.
Jag kom två kvarter och fick en hemsk känsla.
Jag körde hem, och där låg hon, på golvet. Blod överallt.
Jag fick bara en känsla av att nåt var fel.
Det var tur att du gjorde det.
Ert schema lär bli ganska krävande.
Jag ska forska, så schemat blir mer förutsägbart än för en ST-läkare.
Jaså.
- Vad bar Sofia i morse? - Va?
- Vad hade hon på sig i dag? - Jag... Jag vet inte.
- Såg ni henne inte i morse? - Jo då.
Jag minns bara inte...
- Protest! Relevans? - Jag går vidare.
- Vilken årskurs går Sofia i? - Andra.
Nej, första! Hon går i första klass.
Jag måste gå, och det här känns jobbigt.
Säkert? Ni lät inte säker, fast ni säger att ni känner barnet.
Ett barn som ni kan bli förälder till.
Okej att glömma färgen på en kjol, men att glömma vilken årskurs...
- Protest! Trakasseri. Irrelevant. - Bifalles.
Förlåt. - Ni sa själv att ni bara har känt Sofia i några månader.
- Jag menade inte så... - Men ni sa så.
- Det räcker. - Jag vet vilken årskurs hon går i!
- Det gör jag. - Inga fler frågor, fru ordförande.
Det kanske inte var så illa.
- Det var riktigt illa. - Gud...
- Det är inte över. Än. - Att Arizona lät dem vara så usla...
Det var smart, men vi är smartare. Dr Grey vittnar starkt i morgon.
Se säkra ut.
- Ni är chef för Torres och Robbins. - Det stämmer.
Dr Torres opererar på skelettet, och dr Robbins opererar på spädbarn.
Foster och spädbarn, ja.
- Hur skiljer sig deras schema åt? - Det varierar.
Vilken specialitet innebär, enligt er...
- ...flest akuta operationer? - Det går inte att jämföra.
Styrs Robbins schema av födandets oförutsägbarhet?
Protest! Spekulation.
- Hon kan inte göra så. - Nej.
Frågan var: Styrs dr Robbins schema av födandets oförutsägbarhet?
- Protest! Spekulation. - Fru ordförande, vittnet är expert.
- Ifrågasätts denna expertis? - Protesten avslås. - Fortsätt.
Dr Robbins schema är oförutsägbart, eller hur?
- Det kan det vara, som alla... - Hur många akuta operationer...
- ...utför Robbins på ett halvår? - Ingen aning!
Jag vill förebringa dokument 2 C.
Titta här. Vad visar rapporten?
Det är en lista över alla akuta ingrepp-
- som Robbins och Torres har utfört det senaste halvåret.
Hur många akuta ingrepp gjorde dr Torres under detta halvår?
- Tjugosju. - Tjugosju...
Hur många gjorde dr Robbins?
- Nittiotvå. - Nittiotvå...
- Kan man kalla det ansträngande? - Jag hade inte gjort det.
Jag hade kallat det framgångsrikt. Jag ser inte det som nåt negativt.
Men hennes dotter, då? 92 gånger släppte hon allt...
- ...inklusive Sofia, för att jobba. - Hade ni frågat det om hon var man?
92 gånger valde hon jobbet framför sitt barn.
- Fru ordförande... - 92 gånger räddade dr Robbins barn.
Hon räddade föräldrar från att förlora sina barn!
Inga fler frågor.
Bli inte nedslagen. De vill vända en styrka till en svaghet.
Rätten ajourneras tills i morgon.
- Nej, här. Intill sängen. - Åk hem, mamma. Det här är pinsamt.
- Förlåt. Hon är en mardröm. - Jag är allas mardröm. - En filt?
- Hej! Ni blir visst kvar över natten. - Välkommen. Du gör henne lugnare.
- Gick det bra? - Russo gjorde plasmaförslutning.
Bra tänkt. Barnet behöver mer tid.
Jag beklagar att jag inte var här, men jag kommer snart.
Jag sa ju att Kepner och jag tar hand om Jenny.
Var är Russo? Jag vill se ultraljudet.
- Ska du verkligen vara här? - Det borde jag inte vara.
Jag borde vara hemma med min dotter. Kan du söka Russo...
- ...så att jag kan få åka härifrån? - Okej.
Att göra slut är jobbigt nog, men med ett barn med i bilden...
- Jag kan inte föreställa mig det. - Att adoptera är lika stort ansvar.
Ingen förälder slogs för att få ta hand om mig.
Det var ett misstag.
- Vårdnadstvisten? - Att göra slut med Kyle.
- Vem är Kyle? - En unik rumpa.
- Jag sa likadant. - Jag ringer honom.
- Fyllesamtal är aldrig lyckade. - Steph!
Du får tio sekunder på dig att prata om honom.
- Jag sa så. - Jag vet.
- Tio, nio... - Käften. Jag ringer.
Det är inget fyllesamtal, det är att ångra ett misstag.
- Okej. - Lämna tillbaka den!
- Nej. - Du är en god vän.
Vad hade du tänkt?
- Okej. När barnet föds... - Från dag ett, alltså.
...vill jag vara med vid förlossningen.
- Om det känns obehagligt... - Inte alls.
- Är det sant? - Jag vill ha dig där.
När du har hittat en matningsrutin tar jag gärna helgerna.
- Vill du inte dela lika? - Jo.
- Sen kanske varannan vecka. Det är... - ...lättare för barnet, ja.
Jag vill ha påsk. Jag går i kyrkan, medan du...
...dyrkar påskharen.
- Blir det påskgodis ändå? - Självklart blir det påskgodis.
Då får du påsken.
- Du kan få Super Bowl och halloween. - Visst.
Och... jul?
- Vi får turas om. - Ja. Vi gör upp en plan.
Och vi respekterar planen. Vi grälar inte.
Nej, vi grälar inte.
Okej, hjärtat. Nej, du måste lägga dig.
Du... Jag älskar dig.
Nej, jag vill inte prata med mamma. Hej då!
Jag känner mig äcklig.
Domstolen täckte mig i ett äckel som inga mängder vin kan spola bort.
- Tequila? - Nej.
Du måste inte stanna. Jag klarar mig tills Penny kommer.
Det kommer att dröja. Jag gav henne en massa skitgöra.
- Jag ringer taxi. Åk hem till barnen. - De sover.
De är med Maggie och Amelia.
- Tänk om i går var sista natten. - Sluta.
Jag gör allt fel.
Mark brukade säga så.
Vet du...
När barnen var små brukade han ringa mig när Sofia grät.
Han visste inte vad han skulle göra.
Ringde han dig? Han hade ju två mammor!
Ja, men ni hade sån koll. Han ville inte att ni skulle få veta.
Han hade avskytt det här. Av hela sitt hjärta.
Han hade sett det som oacceptabelt.
Jag ligger vaken varje natt och undrar om jag gjorde rätt.
Jag borde inte behöva välja mellan dem jag älskar.
Jag hoppas att du slipper göra det.
Jag försökte låta bli att älska Penny, Mer. Verkligen.
Jag vet. Det här suger.
- Kom, Sofia! Ni hade kul i går. - Nej.
- Jo, ni byggde fort. Det var roligt. - God morgon! Kom in!
- Jag vill inte. - Förlåt. Tuff morgon.
- Hon har inte ätit frukost. - Vi kan göra våfflor!
- Jag följer med dig! - Jag kan inte. Jag är sen.
- Men jag kommer så fort jag kan. - Nej!
- Förlåt. - Jag älskar dig. - Jag avskyr dig.
Kom, så går vi och hittar Zola. - Det löser sig.
- Hur mår Jenny? - Okej, men hennes blodtryck sjunker.
- Vad säger Russo? - "Avvakta." Jag tänkte sms: a Arizona.
- Hon vet inte allt. - Du är sur för att hon dumpade dig.
Hon är upptagen. Om Russo säger avvakta, då gör vi så.
Vid fosternöd får du kontakta mig.
Dr Torres och Sofia är väldigt nära.
- Ni har sett dem ofta ihop. - Ja. Våra barn går i samma skola.
- Sofia är hemma hos mig nu. - Hur går dr Blake ihop med Sofia?
Utmärkt. Sofia älskar Penny.
Hon är öppen mot bra människor och Penny är en bra människa.
Tack, dr Grey. - Ert vittne, ms Gamble.
- Ni sa att Sofia är hos er, dr Grey. - Ja.
Det måste vara trevligt att ha döttrar i samma ålder.
Ja, de trivs bra ihop.
- Vem tar hand om dem just nu? - Deras faster, Amelia.
- Er man gick bort nyligen, eller hur? - Det stämmer.
- Jag beklagar sorgen. - Tack.
- Ni är en ensamstående förälder. - Ja.
- Och Callie är också det. - Var det en fråga?
Ni måste hjälpa varandra mycket.
Callie lämnar Sofia hos dig när hon måste jobba eller ta ledigt.
- Eller hur? - "Ta ledigt"?
Att vara mamma är inte ett jobb. Man är aldrig ledig.
Vi är ensamstående, men det är inget fult.
Men visst behöver vi hjälp för att få ihop vardagen-
- så vi tar hjälp av varandra. Det är inget tecken på svaghet.
Det krävs en by. Vi har en by.
Här i Seattle. Byn ni nyss nämnde, nätverket som ni har byggt upp-
- den finns här, i Seattle. Sofias vänner, skola, lärare och hem.
Allt finns här i Seattle. Det är vad Sofia skulle lämna.
- Var det så ni menade? - Nej.
Inga fler frågor.
Dr Robbins var redan en skicklig barnkirurg-
- men efter sitt fellowship är hon en av landets främsta fosterkirurger.
Ett barn med henne som förebild kan skatta sig lyckligt.
Inga fler frågor, fru ordförande.
- Dr Webber, jobbar ni med dr Robbins? - Ja.
- Överlappar era specialiteter? - Ja.
- Så ni har blivit nära, som kollegor? - Ja.
- Gillar ni frågesporter? - Ja.
- Går ni och dr Robbins ut ihop? - Ja.
- Umgås, dricker och flörtar ni? - Nej. Jag är gift och dricker inte.
- Så dr Robbins skötte flörtandet? - Ni förenklar...
- Svara ja eller nej. - Ja.
- Är ni bra på frågesport? - Visst.
Spela inte ödmjuk. Hur många gånger har ni två vunnit det senaste halvåret?
- Jag har inte hållit räkningen. - Det har baren gjort.
Kan det här beviset, dokument 3 C, friska upp minnet?
25 vinster på ett halvår. Det är 25 utekvällar för dr Robbins-
-inte inräknat när ni förlorade.
- Var fanns Sofia? - Jag vet inte.
- Förlåt? - Jag är inte insatt i den biten.
Jag vill förebringa dokument 4 C...
...en avskrift av sms från dr Robbins till dr Torres...
- ...där hon ber henne att ta Sofia. - Callie och jag byter ofta dagar.
Kan ni läsa upp summan längst ner för rätten?
Dr Webber?
- 34. - Hon bytte med dr Torres 34 gånger.
Ni var ute 25 gånger-
- och det är utöver de 92 gånger dr Robbins inte kunde ta sin dotter-
-på grund av sitt arbete.
Låt oss tänka efter en stund. Det är 180 dagar på ett halvår.
Hittills har vi närmare 150 tillfällen då dr Robbins har smitit undan.
- 150 av 180! - Protest! Trakasseri och spekulation.
- Bifalles. - Vi ber om en kort rast.
- Kallar Callie mig slampa? - Lugn.
De framställer arbete som dåligt. Vi förlorar, va?
Jag framstod som en självisk, sexgalen...
Arizona, sluta. Du har din stora chans nu.
De smutskastade dig. Åtgärda det. Gå upp och berätta sanningen.
Domaren fattar vad som är sant. Säger du sanningen så vinner du.
När Sofia föddes... Hur började dagen?
Jag var med om en bilolycka.
- Kan ni berätta vad ni minns? - Jag minns inte så mycket.
Jag minns...
Jag minns att jag vaknade på framluckan och...
Jag var täckt med glas.
Jag var knappt...
- Förlåt. - Ta den tid ni behöver.
Jag var knappt vid medvetande.
Det enda jag kände var smärta, i hela kroppen.
Jag kunde ha dött, där på bilen. Jag ville ge upp...
...men det kunde jag inte, för jag var gravid med Sofia.
Om jag dog skulle hon också göra det.
Så... jag var tvungen att kämpa.
Att hålla mig vid liv, för min dotters skull.
Moderskapet är skälet till att jag lever i dag.
Jenny, ditt blodtryck är lite lågt, men i övrigt är hjärtat starkt.
- Så hon kan opereras. - Opereras?
- Vad har hänt? - Dr Russo vill förlösa.
Jenny läcker ännu fostervätska, så vi måste göra kejsarsnitt.
- Nu? Det är väl för tidigt? - Vi har nog inget val.
Inte än! Barnet kan dö!
- Det kommer att gå bra. - Får jag prata med dig?
- Om barnet kommer ut nu... - Det måste ut.
Fosterpulsen minskar i ombytlighet.
- Vad kan vi göra? - Gör vad ni kan.
Det är svårt att hålla såna barn vid liv.
Det är det enda alternativ vi har.
Jag ljög för min dotter. Jag ska säga att allt ordnar sig-
- men då måste jag veta att ni har gjort allt ni kan.
Har ni verkligen gjort allt ni kan för mitt barn och barnbarn?
- Robbins hade inte förlöst. - Har du nåt alternativ?
Vi ses i operationssalen.
- Är Robbins ett alternativ? - Nej.
Dr Robbins, var ni ihop med dr Torres före graviditeten?
Men inte när hon blev gravid? Det var alltså inget gemensamt beslut?
Hon fattade beslutet med dr Mark Sloan, inte sant?
Efteråt, ja. Mark var Sofias pappa.
Callie och jag var ihop innan och efter att Sofia blev till.
Så ni blev alltså förälder senare? För tydlighetens skull:
Dr Sloan och dr Torres var alltså Sofias föräldrar, och sen dök ni upp?
Nej, jag adopterade Sofia.
- Hon borde inte rota i det. - Nej.
- Hon heter Sloan och Torres. - Jag måste få avbryta.
Man är inte mindre mamma för att man inte delar dna.
- Ursäkta mig. - Det är kränkande mot alla...
...som har eller är adoptivbarn.
Jag valde att bli Sofias mamma. Det var inget som bara hände.
Jag kunde välja att stanna eller dra. Jag valde moderskapet.
Det var mitt livs bästa val.
Förlåt, jag är läkare och måste svara. Förlåt mig.
Förlåt.
Tack.
Är det viktigare än det här?
- Ja, faktiskt. - Ursäkta?
Förlåt. Förlåt mig.
Jag älskar mitt barn-
- och jag vill ha henne med mig, men hur det än slutar-
-så kommer hon att överleva.
Hon kommer att vara frisk, trygg, väl omhändertagen och älskad, för...
...för vi är hennes mammor.
Men det finns ett barn på sjukhuset som inte överlever utan mig.
Jag måste... Jag måste gå.
- Jag är igenom livmoderväggen. - Värdena är stabila.
- Bad du honom vänta? - Han vill ta ut barnet.
- Har han kapat navelsträngen? - Nej.
- Be honom inte göra det. - Jag har gjort det.
Okej, vi byter plan. - Dr Russo, avbryt.
- Ursäkta? - Hej, Tara. - Hej, Jenny!
- Karev? - Strängen är hel.
- Russo, avbryt! - Robbins, jag är nästan klar.
- Du ska inte avsluta. - Berätta vad som pågår!
Tara och Jenny, jag ska låta barnet ligga kvar ett tag till.
- Går det? - Nej!
Hon har förlorat för mycket fostervätska.
Jag fyller på med LR-medium.
- Warren? - Det är ont om tid.
Mamma, jag behöver klartecken.
- Dr Robbins kan ge barnet mer tid. - Varje vecka gör skillnad.
Mamma.
- Vi tror på dr Robbins. - Okej. - Tack, dr Russo.
- Otroligt! - Jenny, vi ska söva ner dig.
Tara, vill du hälsa på ditt barnbarn?
- Vad är det? - En flicka. Du har en dotter.
- Är hon söt? - Så vacker! Hon ser ut som du.
- Okej. Säg hej då. - Vi ses igen.
Hej då, flicka lilla.
Oavsett utfallet vet jag att du också är en bra mamma.
Det här förändrar inte det.
Det du lät dem säga om mig...
Jag hade aldrig gjort så mot dig. Aldrig.
Ursäkta. Domaren är redo.
Tystnad! Domare Madeline Kane leder förhandlingen.
Slå er ner.
Jag har tagit alla vittnesmål och bevis i beaktande.
Efter noggrant övervägande dömer jag som följer.
Jag tilldelar ensam vårdnad om Sofia Robbins Sloan Torres...
- Har du hört nåt? - Inte än.
- Robbins skulle sms: a direkt. - Torres också.
Vad i helvete?
Kör skiktröntgen med kontrastvätska.
- Vad har hänt? - Det skiter väl du i.
- Han svimmade. Troligen meningit. - Hon är inte min läkare.
- Kör ut henne! - Wilson.
Låt bli. Jag ska gå. Jag går.
Så hur slutar historien om Salomo?
Har du med allt?
Spoiler: en äkta mamma ger upp hellre än att se barnet klyvas itu.
Hej, hjärtat!
Men vad händer om båda mammor är äkta?
Hur i helvete kunde det här hända?
Hur? Hur i helvete kunde det här hända?
Då är det ingen som vinner.
Mamma...
- Kan vi åka hem nu? - Ja, det kan vi.
- Kom, så åker vi. - Det är en helt annan historia.