Tidigare i Grey's Anatomy...
Titta på handen. Det är misshandel.
En barnkirurg som är här på sjukhuset.
Inser du vad som händer om du fälls?
Rättegången är imorgon.
Det kan vara sista chansen på 8-10 år.
Jo Wilson är inte mitt riktiga namn. Därför kunde vi inte gifta oss.
Det kan komma fram i rätten.
Du väljer den farliga killen, som skadar folk.
Karev, vad tänker du göra?
Jag ska till åklagaren ikväll och ta förlikningen.
Nu är det bara vi.
Vi var fem, det kan inte vara bara jag.
Mr Karev? Han tar emot nu.
Förr i tiden gjorde läkare hembesök...
- Vi kan fortfarande vända. - Nej, det kan vi inte.
Så om man kapade fingret eller fick en släng av kolera...
- Vi är alla trötta. - Jag måste träffa patienten,
och det här är tiden jag fick.
Wilson? Är allt bra?
...så kunde man beställa hem doktorn, som en pizza.
Jag vill inte prata om det.
En respektabel samhällsmedborgare till er tjänst.
Den ultimata personliga servicen.
Jag menar, med allt som har hänt med Karev.
Jag kan inte göra nåt åt det. Det som händer i rätten, händer, så...
Jag vill göra det här ikväll.
Gud, vad äckligt!
Okej.
Wilson har rätt.
Det blir svårt nog ikväll. Vi fokuserar på det.
Titta!
- Det är... - Det är ogudaktigt.
- Den här har fötter. - Wilson.
Det är inte en bebis.
Det är skin och celler, som en tumör.
Sluta prata om symptomen och börja prata om patienten.
Kristen Rochester, 16 år, gravid i 31:a veckan,
första ultraljudet visar trolig akardisk tvillinggraviditet.
Svårt att säga, eftersom deras ultraljudsmaskin är skräp.
- Den är gammal. - Den är skräp.
En sak som inte är skräp är vår portabla ultraljudsmaskin. Den är väl med?
Tillsammans med lasern.
Den är lättare att hantera på vårt icke-skräpsjukhus.
Vi kan inte transportera den här patienten, och det...
Det vet ni.
Det betyder inte att jag gillar det.
GREY SLOAN MEMORIAL-SJUKHUS
Ska du nånstans?
Jag vill inte vara här längre än nödvändigt.
Vi gör det snabbt och drar.
- Hon är en vanlig patient. - Nej.
- Det är hon inte. Kan ni tänka er? - Nej.
Att vara gravid och...
- Jag kan inte tänka mig. - Bailey.
Jag skulle aldrig hamna i den situationen.
Ingen planerar att vara här.
Man kan bli hungrig och desperat
eller pank och desperat, och saker och ting händer.
Saker och ting händer inte bara.
Man får dem att hända.
SÄKERHETSAVDELNING TRI-COUNTY-SJUKHUSET - FÄNGELSEAVD.
Det ordnar sig.
- Hej! God kväll. - Namn.
- Dr Robbins. Det här är... - Fångnamn.
- Kristen Rochester. - Väska.
- Det är medicinsk utrustning. - Ställ er mot väggen.
Vad händer nu?
BESÖKARE
I Orange kroppsbesiktigas de.
Jag tänker inte bli kroppsbesiktigad.
Bailey, du ska inte bli kroppsbesiktigad.
- Ursäkta... - Mot väggen.
Ursäkta. Tack för att ni kom.
Amanda Joseph, Kristens advokat.
- Då tar vi oss igenom. - Tar oss igenom?
Jag företräder Kristen Rochester. Läkarna ska ge vård, enligt rättens order.
Nu.
Personliga tillhörigheter, mobiler, nycklar och vapen.
Vem tar med vapen till ett fängelse?
Så många människor.
Håll ut armarna.
Jag har en benprotes.
- Jag drar upp ert byxben. - Är det verkligen nödvändigt?
Besökstillstånd. Ha dem på er hela tiden.
- Ni kommer inte ut utan dem. - Va?
Håll upp brickan vid ansiktet och titta på kameran.
Tre besökare till Eldredge.
Vi bör få träffa Kristen genast, men man vet aldrig.
- Brickorna. - Vadå "man vet aldrig"?
Dr Eldredge är sur för att ni är här. Ni utför dyra ingrepp.
Specialbehandling gör de andra upprörda.
- Bråkar Eldredge, bråka tillbaka. - Inte fysiskt, va?
- Jag fixar det. Jag klarar bråk. - Ingen ska bråka.
- Tror du att nån ska stjäla den? - Det kan hända.
Och plötsligt går hon runt på utsidan.
- De sitter i celler. - Och jag är fast på insidan.
Ingen känner mig eller litar på mig.
Enligt registret sitter jag inne för stöld.
Så vem tror på mig när jag skriker att det har skett en förväxling?
Ingen. Ingen tror på mig.
Jag får aldrig fixa håret. Tänderna blir dåliga.
Jag dör här inne.
- Det kan väl inte hända? - Tappa inte bort brickan.
Brickor.
Häråt.
SJUKSKÖTERSKEEXPEDITION 4
- Ms Joseph. - Dr Eldredge.
Dr Robbins, Bailey och Wilson för Kristen Rochester.
- Jag hoppas att de kan vänta. - Jag har 12 mål idag.
Jag har 26 intagna Rochester är inte först på listan.
Om ni tänker fördröja och förhindra min klients rättigheter,
måste jag anmäla er.
Okej, då.
Rochester vinner. Följ mig.
- Jag har regler. - Går.
Helt normalt. Bry er inte.
Rochester är vild, och jag har inte tid att sy
om hon går på er.
Jag har väntat i en timme.
Sluta banka huvudet i väggen då!
Du suger!
Rochester får inte initiera kontakt.
Så hon får inte röra oss?
Ja. Prata inte med henne om hennes tillstånd.
Prata med mig. Dåliga nyheter triggar igång henne.
- "Triggar igång"? - Om förlossningen börjar idag...
Förhoppningsvis inte.
Föds barnet idag, så får hon max ett dygn med det.
Sen är det cellen igen.
- Bara ett dygn? - Men hon är ju barnets mamma.
Hon har en våldsbrottsling med ett straff att avtjäna, och jag har ont om sängar.
Nicka åtminstone om ni har hört mig.
- Visst. - Ja.
Då är vi framme.
VÅLDSAM ÖPPNA EJ UTAN VAKT
VÅLDSAM OCH OBERÄKNELIG FLYKTBENÄGEN K-10
Vad är K-10?
Det är extra farliga intagna,
mördare, gängmedlemmar.
- Vilket är hon? - Det är konfidentiellt.
Hon får inte vistas bland andra intagna,
- för deras säkerhets skull. - Vår säkerhet då?
Hon uppför sig med mig.
Rochester. Besök.
Titta på henne. Bara en vanlig patient.
Du kan det här. Inte röra, inga plötsliga rörelser.
Hej, Kristen. Jag heter dr Robbins.
- Hur mår du idag? - Bebisen är hungrig.
- Kan jag få något att äta? - Du fick mellanmål för en timme sen.
Man får inte mer.
- Jag vill se bevis på det. - Självklart.
Snälla? Jag är så hungrig.
- Kan vi inte ge henne nåt? - Det finns inget mer.
Svälter ni en blivande mamma?
- Tycker du att det är okej? - Du överlever.
- Är det så du tänker vara? - Ja.
Då så.
Vi ska titta på din bebis.
- Låter det bra? - Backa undan från dörren.
HÖGSÄKERHETSAVDELNING
Hej. Kristen! Trevligt att träffas.
Vi kan ge er tillgång till utrustning.
Hjälp till cell 7!
- Herregud! - Inget övervåld!
Jag sa ju att jag var hungrig.
Det blir en anmärkning.
Det var värt det.
Ge mig något att äta, då!
"Bara en vanlig patient"?
Kristen skrämmer er inte.
- Jo, det gör hon. - Nej, det gör hon inte.
Hon ser er rädsla. Behandlas hon som ett djur,
så uppför hon sig så.
Hon och Eldredge gillar inte varann. Ni är nya och har mig på er sida.
- Dra nytta av det. - Vad gör de?
Är det ens lagligt?
Släpp!
Man får inte spänna fast en höggravid kvinna.
- Det är reglerna. - Det är olagligt.
Skadar hon mig blir hon fastspänd i 24 timmar igen.
- Gör något! - Jag kan inte tillåta det.
Jag kan inte utsätta civila för en våldsam intagen
om hon inte är fullt fastspänd.
- Hon försöker svälta mig. - Lägg av! Du har ätit.
Ska ni bara stå där
och låta henne behandla mig så här?
Hon är fastspänd.
Ring genast sheriffen
för att diskutera det här övergreppet.
Visst. Han ringer alltid tillbaka på en gång. Jag är här utanför.
Stick härifrån!
Jag kollar upp hennes finger.
Vi har pratat om att skrika, att det inte hjälper.
Ja.
Tänker du låta läkarna hjälpa dig och bebisen?
Ja.
Du behöver ett par händer till.
Du är lättskrämd.
Det är ur led. Det kan vara brutet.
Vi borde röntga det.
Okej...
- Har du en skena? - Jag vill inte slösa med dem.
- Tejpa bara ihop dem. - Tejpa ihop dem?
- Tejpa det brutna fingret mot ett annat. - Jag vet vad du menar. Det räcker inte.
Försöker du spela tuff?
Vi står på samma sida.
Jag vill bara hjälpa.
Din hjälp har redan gett mig massor med pappersarbete
och brutit mitt finger.
Du borde gå tillbaka till din VIP-patient.
Jag tejpar det själv.
Ska jag hålla dig i handen?
Jag bits inte.
Jag har gjort det. Men jag kan inte nu.
Då så.
Vi är redo.
Då så, mamma, ska vi kika på bebisen?
Pratar hon alltid så där?
- Japp. - Hur då?
Som om det kommer regnbågar ur arslet på dig.
Okej.
Då ska vi...
- Inga plötsliga rörelser! - Den var inte plötslig.
Rör mig inte bara så där!
Vad sägs om förvarning?
Uppfattat.
Nu kommer du att känna en sval gelé.
Varning.
Och sen den här givaren mot magen.
Jag tror inte att hon gillar den. Hon sparkar.
Hon är verkligen i farten.
Där är hennes fingrar och tår.
Bra. Jag vill inte ha ett missfoster.
Och där har vi problemet.
Jag vill inte ens se det.
Jag kan inte fatta att den monstergrejen är där.
- Det är... - Parasitisk tvilling.
Ja, jag vet.
En vakt fick googla det åt mig.
Den suger min bebis blod. Det påminner mig om...
- En vampyr? - Ja.
Ja, det är så äckligt.
- Har du några frågor? - Ja, när kan vi börja?
Så snart bebisen ligger rätt, så kan vi börja.
Sätt igång då.
Så fort jag får värkar, så får min mamma komma.
- Eller hur? - Ja, när värkarna börjar.
Ja, jag vet. Ring henne nu.
Så fort ni ger mig medicin för att sätta igång värkarna,
- borde hon redan vara här. - Det gör vi inte.
Det är lag på det. Mamma får vara här då.
För att hålla mig i handen.
- Eller hur? - Ja, generellt.
Jag trodde att dr Eldredge hade förklarat saken.
Dr Evil? Skämtar du?
Bebisen kommer inte idag.
Idag ska vi bara kapa förbindelsen mellan massan och bebisen
så att bebisens hjärta inte behöver jobba dubbelt längre.
Jag skulle inte opereras ju.
Det är ett mindre ingrepp. Du är vaken.
Det låter helt galet.
Vi för in en prob i magen genom ett litet snitt.
Ska ni gå igenom min mage med en gigantisk prob?
Nej!
Jag vill föda min bebis.
- Varför sa du inte det? - Jag är inte läkare.
Jag berättade allt jag visste. Inget har förändrats.
Det här är det säkraste, bästa sättet att nå vårt mål.
- Men... - Vad är vårt mål?
Att få en frisk bebis,
så att min mamma kan adoptera henne och jag får se henne när de hälsar på.
Så ingen bebis idag?
Men chansen finns?
En väldigt liten chans.
Jag såg en film en gång
där en tjej fick behålla sin bebis i fängelset.
De gav henne en spjälsäng
och blöjor och allt i cellen.
Hennes mamma kom med bebisen varje morgon, som ett dagis.
Vadå?
- Inget. - Vadå?
Det var på film.
Ja, det fattar jag.
- Tror du att jag är dum? - Ingen tror det.
Hon tror det. Eller hur?
Svara!
Jag tror att det var på film.
Du sitter på ett högsäkerhetsfängelse.
Jag vet det. Jag bor här.
- Lugna ner dig! - Det är ingen fara.
- Eller hur? - Det är lugnt.
Det blir inte alltid som på film.
Jag vet det.
Ms Joseph? Samtal till dig.
Jag kommer snart.
Jag är ändå hennes mamma...
...även om jag inte är med henne.
Hon vet att jag är hennes mamma,. för det finns en grej med känsel
och lukt, när hon föds.
De säger det.
Hon vet att jag är hennes mamma för evigt.
Oavsett.
Doktorer?
- Jag måste gå. - Va?
Bara en trappa ner.
En kris med en annan klient.
Du kanske ska fokusera på att hindra din K-10 från att döda oss.
- Hon dödar oss inte. - Hon bryter bara våra fingrar.
En av mina klienter drog kniv mot en läkare.
Jag måste gå. Jag finns där nere.
- Men... - Ni klarar er.
Advokaten är den enda som tjejen lyssnar på.
Hon är K-10-viskaren.
Bebisens läge blockerar kärlen till parasittvillingen.
- Och hon övergav oss. - Vad ska vi göra, Wilson?
Vi vänder på bebisen utifrån.
Vill du ta på våldsbrottslingen?
Knuffa på henne, och hoppas att hon inte gör något?
- Nej! - Vi måste.
- Hon är lugnare nu. - Advokaten lugnade henne.
- Och nu är advokaten borta. - Hon verkar så hoppfull.
Hon tror att hon kan ha bebisen i cellen.
Det finns fängelseprojekt där de får lära sig föräldraskap
och vara med sina barn. Hon kanske får vara med där?
Hon är fastspänd i sängen eftersom hon angriper folk som stör henne.
Tror du inte att en gråtande bebis stör henne?
- Vem är du? - Vad?
Varför visste jag inte att känner så här? Vad har fängelser gjort dig?
Vi ska trycka på magen för att flytta bebisen,
så att vi kommer åt kärlen.
- Gör det ont? - Lite. Jag är ledsen.
Inte jag, din idiot. Får bebisen ont?
Nej, hon känner inget.
Wilson, ta ultraljudsgivaren.
Du kommer att känna mina händer på magen och ett kraftigt tryck.
Redo? Då kör vi.
Kan du visa mig navelsträngen?
Den är fortfarande dold.
Bebisen vill inte flytta sig.
Mer tryck, okej?
- Sluta! - Okej.
Kan ni åtminstone ta av handfängslen?
Jag kan inte bestämma det.
Jag gick till rätten för att få hit er, och ni är värdelösa.
Vi försöker igen.
Herregud! Vad i helvete?
Så hur är adoptionsplanerna? Med din mamma?
Jag tänker inte prata med er om det.
Mer tryck.
Ska jag berätta något om mig istället?
Min dotter bor tvärs över landet, så hon är inte alltid med mig.
- Hittar hon på? - Nej, det är sant.
- Redo för mer? - Robbins. Du behövs där nere.
Jag är mitt i något. Är det viktigt?
- Jag vet inte. Fråga själv. - Vem? Amanda?
- Jag tar inte meddelanden. - Vilken bitch.
Wilson, fortsätter du med vändningsförsöket?
Ja, absolut. Tack, dr Robbins.
"Tack, dr Robbins."
Du måste krypa för henne, eller hur?
AKUTVÅRDSAVDELNING
Du! Är du läkare?
Jag behöver hjälp.
Ja, du! Hjälp!
Ja, vad fan.
Vad är problemet?
Det har varat i flera dagar.
Och så började det lukta.
- Är det normalt? - Nej.
Det är inte normalt.
Jag heter Lee.
Alla kallar mig Needles.
Då, så.
En gång hjälpte jag en kille jag gillade att råna en närbutik.
- Du är läkare. - Nu. ja.
Men tidigare...
Jag hade flera taskiga fosterhem.
- "Stjärnor, de är precis som vi." - Va?
Du försöker få det att verka som om vi är likadana, men det är vi inte.
Jag brukade bo i min bil.
Den var stulen.
Jag fattar att livet kan gå snett ibland.
Nej, du fattar inte alls.
Jag växte upp på Bainbridge Island med en mamma som lagade gratänger.
Jag gick på en privat flickskola.
Hur var det?
För många blazrar, för få pojkar.
Mer tryck.
Gratäng-delen låter inte så illa.
Första pris på kvartersfesten tre år i rad.
Finaste gungorna i kvarteret, stort rum med tv.
- Det var en fin miljö. - Ja.
Det var jättefina gungor.
Och på somrarna tog mamma mig
till ett glasställe på stranden.
Vi hjulade tills det blev mörkt
och vi frös och var sandiga.
Inför de andra mammorna
bar hon pärlor, men...
...på stranden var hon inte ens sminkad.
Det gillade jag bäst.
Nu kommer min bebis att få gratängerna,
gungorna och rummet,
hjulningarna på stranden och allt.
Det låter trevligt.
Vill du veta vad hon ska heta?
Visst.
- Ellie. - Ellie? Det gillar jag.
Berättar du om det jag har sagt, så dödar jag dig.
Jag dränerade precis en böld
utan antibiotika.
Du behandlar på måfå.
Jag vet att det här är slum för dig, men vi för journaler här.
Vet du vad ni inte för? Gasbinda.
Sätter man lite åt sidan varje dag, bygger man ett lager.
Sköt dig själv, dr Bailey.
Chefskirurg Bailey.
Och idag är jag ombedd att sköta ditt.
Du är van vid en lyxbil med farthållare.
det är svårare att köra en Datsun från 86 med brinnande motor.
- Vet du vad? - Om jag var du,
skulle jag titta på hur jag fördelar resurserna.
HÖGSÄKERHETSAVDELNING
Kom.
Två intagna spöade just varandra.
MEDICINFÖRRÅD
Jag har ett trasigt ögonlock och ett människobett.
Vad behöver man?
- Lidokain. - Lidokain. Bra.
Jag har 14 enheter för de två intagna.
Vi ska också bedöva ett finger, sy ett sår
och tömma en böld, så vem får lidokain?
Och det här. Sju proteindrycker åt åtta gravida intagna.
Nästan så att varje kvinna får en varannan dag.
- Hur är det möjligt? - Ett dussin kvinnor behöver bindor.
Bra. Jag har 35 till hela veckan.
Vem får och vem får inte? Välj.
- Jag förstår. - Allvarligt. Gör ditt val, chefskirurgen.
Jag förstår.
Jag fördelar inte mina resurser. Staten gör det.
Och får staten välja mellan skolorna eller fängelserna,
gissa vilka de väljer.
Så då får jag välja. Bland det här.
Här inne.
- Hej! Jag heter dr Robbins. - Du är läkaren.
- Jag heter Emily Rochester. - Kristens mamma.
Kristen mår bra.
Vi förbereder ingreppet.
- Har ni inte börjat än? - Nej, du hann.
Ska jag hälsa henne något?
Nej.
Berätta inte att jag är här.
Hon blir nog glad att...
Nej.
Jag är här för barnet.
Jag förstår inte.
Ska mamman aldrig ta med barnet på besök?
- Kan hon göra så? - Om hon adopterar barnet
när hon har fötts,
så kan hon göra vad hon vill.
Jag hatar människor.
Ska vi berätta det för Kristen?
- Vi måste. - Nej, det gör vi inte.
Vi har inte med det att göra.
Så hon ska föda barnet, och aldrig se det igen?
Vi berättar inte.
Om min mamma övergav mig, skulle jag vilja veta det.
Hon lider tillräckligt redan. Berättar vi blir det bara värre.
Vi ska inte göra henne mer illa. Inte just nu.
Är det där proben?
Ja. Du kanske vill titta bort.
När vi börjar, måste du hålla dig stilla.
Inte röra dig. Förstår du?
Du kommer att känna ett tryck.
Nu är vi i inne.
Nu är vi buken på den parasitiska tvillingen.
Kärlen mellan dem koagulerar.
Vad händer med bebis-tumören?
Suger ni ut den?
- Wilson? - Massan är harmlös,
så den stannar kvar tills förlossningen.
Äckligt!
Bebisen är trött av att ha pumpat blod för två.
Snart mår hon bättre.
Jag tänker inte berätta för henne om vampyrsystern.
Inte förrän hon är äldre.
Min mamma berättade aldrig sånt för mig.
Jag avskydde att ingenting veta.
- Vad är det? - Vad? Inget.
Jo, det är något. Du gjorde en min.
Har ni skadat henne?
Vi rör oss inte.
Kör inte med det där vi-snacket!
Det är inget att bli upprörd för.
Jo, det är det. Jag märker det.
Hon ljuger för mig. Ljuger hon för mig?
Nej, bebisen mår bra.
Rochester, lugna dig. De försöker hjälpa dig.
- Ljuger du för mig nu? - Nej.
- Jag lyckades. - Ta bort det här!
Vi är färdiga. Proben är nästan ute.
- Vad har ni gjort? - Inget. Ligg still, snälla.
Jag blöder. Jag känner det.
Jag känner det.
Det är inte blod.
Tryck här.
Jag ska undersöka dig nu, okej?
- Vi behöver lite avskildhet. - Det är förbjudet.
- Kan vi stänga dörren? - Nej.
Jag ska undersöka henne med benen särade.
Du kan åtminstone backa undan.
Tack.
Ta ett djupt andetag. Då så.
Du kommer att känna mina händer.
Jag ser vätska, det är fostervatten.
Och hon har sammandragningar.
Jag behöver syre, sug och en kuvös, Eldredge.
- Skadade ni min bebis? - Nej.
Vad händer?
Allt är bra. Det är inget fel.
Vattnet har gått, och värkarna har börjat.
Värkar redan? Är det inte för tidigt?
Hon är i 31:a veckan, vilket inte är fullgånget,
men det räcker för överlevnad.
Jag har ingen spjälsäng än.
Kristen får ha med dig i rummet under förlossningen.
- Har du sagt att jag är här? - Nej, men hon frågar efter dig.
Om du bara följer med mig...
Jag stannar här.
TRI-COUNTY-SJUKHUSET
Hon behöver sin mamma.
- Hon föder barn. - Jag sa att jag stannar här.
Hon är din dotter.
- Har du en dotter? - Ja.
Håll ett öga på henne.
Var uppmärksam.
Jag vet inte på vad, för Kristen var...
...perfekt. Hon var vacker.
Jag kunde aldrig ha föreställt mig...
Var bara uppmärksam.
Nu känner jag inte ens igen henne.
Det är bättre för bebisen att inte känna henne alls.
Det är fem minuter mellan dem.
Jag hatar det här. Det gör ont.
Jag vet. Men du är så duktig.
Nej, det är handfängslen.
Har Amanda ringt min mamma?
- Är hon på väg? - Jag vet inte.
- Ni håller henne från mig. - Nej.
Jag har rätt till det.
Hon har rätt att vara här.
Ring Amanda! Jag vill ha Amanda.
Ms Joseph är inte tillgänglig.
Varför låter du henne göra så här?
- Ingen berättar något för mig. - Pulsen går i höjden.
Du måste lugna dig, vännen.
Ge mig inte dumma jävla smeknamn.
Jag vet att ni vet.
Var är min mamma?
- Berätta! - Rochester. Lugna dig.
Vi måste få ner din puls, okej?
Ta ett par djupa andetag med mig.
- Ta ett djupt andetag. - Varför berättar du inte?
Hon är där nere.
- Wilson! - Wilson.
Hon vill inte att vi ljuger, eller hur?
Vad?
Jag är ledsen, Kristen.
Din mamma är här, men hon vill inte träffa dig.
- Jag vill veta varför. - Jag vet inte varför.
Jag önskar att jag visste.
Berätta, vad sa hon?
Jag har sagt allt jag vet.
Lögnare.
Ni är alla lögnare. Ta hit min mamma!
Jag önskar att vi ljög, men det gör vi inte. Hon kommer inte.
Nej. Lögnare.
Ingen mamma vägrar komma när de får barn.
Jag behöver henne här.
Jag vill ha min mamma.
Mamma!
Kristen, jag är ledsen, men det är dags att krysta igen.
Nej. Jag tänker inte göra det.
Det händer ändå, vännen.
Nej, jag kan inte.
Jag klarar det inte ensam.
Du är inte ensam.
Släpp!
Jag håller din hand. Du är inte ensam.
Nu...
...krysta.
Bra. Bra jobbat, Kristen.
Bra.
- Jag vill ha mamma! - Jag vet.
Säg till henne... Säg att jag är ledsen.
Säg att jag är så ledsen.
Säg... att jag önskar att jag kunde ta tillbaka det.
Säg det... så kanske hon kommer.
Snälla?
Vi är här med dig.
Vi är hos dig. Kristen.
Jag hatar det här. Jag hatar dig.
- Släpp mig! - Krama så hårt du vill.
Du är arg. Du är sårad. Du är trött.
Det har du rätt att vara. Ta ut det på mig.
Bra. Så där.
Så där ja. En krystning till. Krysta!
Koncentrera dig.
Vi är här hos dig.
Fortsätt!
Ja! Bra jobbat!
Du klarar det. Andas.
Det var perfekt.
- Kan vi lossa på två fängsel? - Det är för riskabelt.
De stoppar blodtillförseln.
Hon har bra blodtillförsel.
Hon föder barn. Tycker du att det behöver göra mer ont?
Var det olagligt innan,
måste det vara det tio gånger mer nu.
Rochester är K-10. Hon är våldsam, oförutsägbar.
- Kan vi ringa nån? - Jag har ringt sheriffen.
Det måste finnas nån annan.
Jag. Jag är nån annan.
Så du bestämmer?
Kom igen, dr Eldredge!
Du har chansen att säga ja.
Säg ja!
- Hall, lås upp dem. - Efter det hon gjorde?
Du finns i närheten. Ta bort handfängslen.
Hall, ta av dem nu!
Bra jobbat.
Här.
Bra.
Vi är nästan där, Kristen.
- Du är så duktig. - Huvudet är ute.
- Nästan där. - En krystning till.
Jag klarar det inte.
Krysta en gång till, så är det över.
Okej!
Ja!
Säg att hon är okej.
Säg att jag inte har sabbat henne.
Hon är perfekt.
Du kan vara så stolt.
Bra jobbat, Kristen.
Jag är det.
Jag vill inte se henne.
Jo, det är inte det du vill.
Jo, det är det.
Jag är inte hennes mamma.
Jag får inte vara hennes mamma alls.
Jag är ingen.
Ta bara bort henne.
Nej, Kristen, hon är så vacker. Titta bara lite.
Nej.
Jag vill hålla henne.
Okej.
Jag vill att du ska vara snäll.
Okej?
Lyd din mormor.
Var inte som jag.
Jag älskar dig, Ellie.
Var snäll.
Snälla.
Jag är din mamma.
Kom ihåg mig.
Okej?
Okej, jag är redo.
- Säkert? - Ja. Var snäll och ta henne.
Kom!
Det kommer att gå bra.
Hon kommer att gunga på gungorna...
...vara i ditt stora rum.
Hon kommer att hjula på stranden.
Hon kommer att sakna dig varje dag.
Men hon kommer att klara sig.
Vad händer med Kristen nu?
Hon får vila några dagar, sen blir det cellen igen.
Hur länge då?
Resten av straffet. 20 år till livstid.
Det är längre än hon har levt.
Vill ni veta vad hon gjort för att hamna här?
Nej.
- Vi behåller Ellie... - Hannah. Hon heter Hannah.
Kalla henne Hannah.
Bebisen får vara kvar på neonatalintensiven för observation
så länge hon behöver.
Får hon komma hem sen?
Sen får hon följa med dig.
- Några frågor? - Nej.
Var det något annat?
Om den här gör ett misstag, överger ni henne med?
Ursäkta?
Om du söker nytt jobb nån gång, kom till mig först.
Ja, detsamma.
Det kanske inte går så illa.
- Det kanske går bra. - Kanske.
Nej, hon kommer inte...
...må bra.
Det finns ett skäl till att läkare föredrar att träffa patienter öga mot öga.
Du hade rätt.
Saker och ting händer.
Jag vill inte ha rätt.
Karev kom till mig igår.
- Han sa... - Jag vill inte ha rätt.
Det handlar om att vidröra.
Mänsklig kontakt, känslan av närhet.
Hör bara på. Karev...
- Jag vill inte ha rätt. - Wilson...
För guds skull, jag vill inte ha rätt.
Jag vill att det finns något gott.
Jag vill att världen är god.
Jag vill se sol och lycka.
Jag vill ha fel, för en gångs skull, så sluta prata.
Vi rör vid varandra för att känna att alla har en gemensam sak.
Säg det.
Alex gick till åklagaren och antog erbjudandet om förlikning.
Han ska sitta i fängelse.
- Va? När? - Igår kväll, innan vi åkte.
Vi får kontakt med varandra, för gör vi inte det...
Stanna bilen.
Stanna bilen. Jag måste kräkas.
Nu åker vi.
- Mår du bra? - Kör bara.
Kör den jävla bilen!
...skulle vi alla känna oss så ensamma.