Somersetin piirikunnassa ei ollut mitään erikoista.
Se oli hyvin tavallinen paikka.
Siellä ei tapahtunut mitään hämmästyttävää.
Siellä asuvat ihmiset olivat aivan tavallisia.
Ja eläimet... Nekin olivat ihan tavallisia.
Ne eivät kyseenalaistaneet vallitsevaa järjestystä.
Päivät kuluivat siis toistensa kaltaisina.
Mutta yhtenä keväänä eräällä pienellä maatilalla -
pieni tyttö teki jotain -
joka muuttaisi kaiken.
Mitä teet?
Fern, mene takaisin nukkumaan.
Et kai aio tappaa sitä?
Se on rääpäle. Mene takaisin nukkumaan.
Se ei ole reilua! Ei ole sen vika, että se syntyi pienenä.
Varo vähän.
Olisitko tappanut minut, jos olisin syntynyt liian pienenä?
En tietenkään.
Pikku tyttö on eri asia. Possun rääpäle toinen.
Ei siinä ole eroa! Se on epäoikeudenmukaista.
Miten voit olla niin julma?
Tule. Näytän jotain.
Näetkö tuon?
Siinä on 11 possua ja vain 10 nisää.
Emakko ei voi ruokkia sitä, kulta.
Sitten minä ruokin.
Ruokin sinua ja pidän huolta sinusta.
Enkä anna tappaa sinua.
-Hei! Milloin Fern sai possun? -Avery, ei saa osoitella. Anna se tänne.
Tule syömään aamiaista. Bussi tulee kohta.
Huomenta.
Isä, saanko minäkin possun?
Et. Annan possuja vain aamuvirkuille.
Fern oli ylhäällä ennen aurinkoa, parantamassa maailmaa.
Fern, laita possu alas ja mene kouluun.
Avery.
-Nähdään. -Hei, isä.
Pidä hauskaa.
Tässä sanotaan, että meille on tulossa paljon sadetta.
Fern! Kirjasi!
Heippa.
Näitä kysymyksiä -
tullaan ehkä kysymään tämän viikon kokeessa.
Joten kiinnittäkää erityistä huomiota jokaiseen.
Sinun pitää olla hiljaa. Muuten joudun pulaan.
Juo tätä.
Joten seuratkaa vain kysymyksiä -
ja opetelkaa vastaukset.
Fern, mitä on tekeillä?
Ei mitään.
Mitä pulpetissasi on?
-Ei mitään. -Avaa se.
REHTORIN TOIMISTO
Kiitos, rva Arable.
Fern, kyllä sinun olisi pitänyt tajuta.
Se on possu. Ei lelu, ei nukke tai vauva.
Possu.
Sinun pitää alkaa kohdella sitä sen mukaisesti.
Tämä menee liian pitkälle.
Hän pitää eläimistä, mutta puhu hänelle.
-Se vain tekee hänet niin iloiseksi. -Tiedän.
Eikö se tunnukin hyvältä?
Fern, olen pahoillani, kulta, mutta on kulunut tarpeeksi kauan.
Mitä?
Se ei ole enää vauva.
Emme voi pitää kohta 130-kiloista lemmikkiä talossamme.
Ei.
Eikö se voi asua ladossa? Jooko, isä?
-Ei. -Jooko?
Ei, Fern. Tiedät, että olen myynyt eläimiä -
saadakseni uusia elonkorjuulaitteita.
Pian ladossa ei ole tilaa possulle.
Lupasin, että pitäisin siitä huolen.
Annan sinun rikkoa sen lupauksen.
En luvannut sinulle. Lupasin Wilburille.
Entä Homer?
Hänellä on eläimiä.
Homer-enoko?
Hänellä varmaan olisi tilaa porsaalle.
Niin.
Se olisi ihan tien toisella puolella.
Nuku, nuku, pienokainen
Aurinko on lähtenyt matkalleen
Kuu paistaa kauniille kasvoillesi
Äiti lauloi noin minulle, että tuntisin oloni turvalliseksi.
Hyvää yötä -
Wilbur.
Fern oli tallustanut tien yli setänsä luo satoja kertoja -
mutta se ei ollut koskaan tuntunut niin kaukaiselta.
Se oli vain iso punainen lato täynnä tyypillistä tavaraa.
Oikeastaan se ei olisi voinut olla tavallisempi.
Mutta joskus, kun ottaa kaksi tavallista asiaa -
ja yhdistää ne oikeaan aikaan -
saattaa olla, että niistä tulee kaksi vähemmän tavallista asiaa.
Esimerkiksi possun rääpäleen ja ison haisevan ladon.
Yksi nuuhkaisu kertoi,
että se oli paikka täynnä eläviä otuksia.
Mutta se ei tarkoittanut, että se oli täynnä elämää.
Ei huolta.
Ei. Siihen tämä lato tarvitsi possua.
Ei tämä niin kamalaa ole.
Mutta kukaan ei tiennyt sitä vielä.
Älä pelkää.
Kaikki menee hyvin.
Tulen katsomaan sinua joka päivä.
Olen täällä niin paljon, että kyllästyt minuun.
Rakastan sinua.
Avery, bussi tulee!
-Muistitko siskosi lounaan? -Muistin!
Mitä ihmettä?
-Mitä hän tekee? -Varmaan jotain fiksua.
-Possut ovat fiksuja. -Possut eivät ole fiksuja!
Ne ovat kuulemma yhtä älykkäitä kuin delfiinit.
Piste delfiinille.
-Hän kalauttaa tajunsa kankaalle. -Hän käyttää päätään!
Miten monta kertaa hän aikoo yrittää tuota?
-Possu on vapaa! -Sanoin, että he ovat fiksuja.
Tuosta jää jälki.
-Katso, Bits. Possu on vapaa. -Vapaa todellakin.
Älyvapaa!
Homer!
Lurvy!
-Possu on vapaana! -Possu on vapaana!
-Mitäs jos kävelisit nopeammin? -Odota vuoroasi!
Odota! Fern, tule takaisin!
Juokse vain!
Juokse, possu! Ole vapaa! Niin minäkin tekisin, jos voisin.
Peräänny!
-Peräänny! -Älä peräänny, possu! Hoplaa!
-Voi ei! Ei savustamoon! -Ei savustamoon!
-Katsooko hän? -Kyllä, hän näki sen.
-Tietääkö hän siitä? -Ei tietenkään.
Hän on kevätpossu. Hän ei tiedä mitään.
Tänne, possu, possu!
Älä mene lankaan. Olet vapaa.
Et ole enää.
Siinä, possuliini.
Noin. Masu täyteen.
Vaihtoi vapautensa mössöön. Olisin jo ehtinyt piirikunnan rajalle.
Hän olisi päässyt, jos olisin saanut puhua.
-Päässyt minne? Hän on possu! -Hän on possu.
Anteeksi, että aiheutin hämminkiä. Ehdotuksenne olivat tosi hyviä -
mutta minun on paras pysyä täällä. Fernkin palaa kohta.
Tyhmä kuin saapas, poloinen.
-Pitäisikö puhua hänelle? -Ei todellakaan!
Ei todellakaan.
Kultaseni, melkein kuulosti-losti kuin olisit sanonut -
että karkaisit, jos voisit.
Tarkoitin, että jos olisin possu.
Tiedäthän, mitä possuille tapahtuu täällä.
Tiedän. Eikä siitä pitäisi ikinä puhua.
Minun tulee sinua ikävä tänään.
Nähdään, kun tulen takaisin.
Minun pitää mennä. Nähdään myöhemmin.
Heippa.
SOMERSETIN KOULUPIIRI
Näkemiin, Fern. Palaa pian.
Hei.
Minä olen Wilbur.
Haluaako kukaan leikkiä?
Kukaan?
Nyt sataa. Tiedättekö, mitä sateella saadaan?
-Salamoita. -Hurrikaaneja.
-Kolera. -Punatauti.
-Kähärä turkki. -Surullinen tunne.
Ei vaan mutaa!
Mitä himputtia hän nyt puuhaa?
Hei! Tulkaa tekin! Tulkaa nyt!
Mennään, mennään!
Ei mennä. Miten monta kertaa pitää sanoa?
Vaikka olemme lampaita, meidän ei tarvitse seurata sokeasti.
Käyttäkää omia aivojanne.
-Aivojanne! -Katsokaa!
-Ei, ei. Omia aivojanne. -Aivojamme?
Hei, ipana, tämä on lato. Emme leiki, teemme töitä.
-Ainakin jotkut meistä. -"Jotkut meistä"?
Vihjaatko, että emme tee töitä, Ike?
Me teemme kovasti töitä!
Kovasti? Te kasvatatte turkkia!
"Kasvatatte turkkia." Hyvin sanottu!
Anteeksi.
Ja onko tuo sinun lahjasi maailmalle, senkin pierupihvi?
Suttuinen karvakasa!
-Pihvi! -Likainen pölypallo!
Turvat tukkoon.
-Taas tapellaan. -Pihvi!
Tosi liukasta. Se vasta on kivaa!
Pikkupossu, tulisitko tänne?
Sanoitko, että nimesi on Wilbur?
Niin. Mikä sinun nimesi on?
-Gussy. -Gussy?
-Kiva nimi! -Kiitos, Wilbur.
Olet tosi söpö ja vaaleanpunainen, mutta tuhlaat aikaasi.
Nämä eläimet eivät leiki.
-Entä sinä? -Minä?
Minun pitää lämmittää muniani.
Vau! Tuopas on jotain!
Muuten leikkisin tietenkin.
Mikset sinä leiki?
Koska se, mikä on hyväksi hanhitytölle, on hyväksi hanhipojalle.
Entä te muut? Eikö kukaan teistä halua leikkiä?
Kolmella tyhjällä vatsalla ei leikitä.
Märkä villa haisee. Inhottavaa!
Näetkö? Tämä ei taida olla mikään leikkipaikka.
Mutta olettehan kaikki ystäviä?
Toki. Olemme olleet täällä koko elämämme.
En tiedä, tarkoittaako se ystävyyttä.
Ei ole nälkä. Halusin vain leikkikaverin.
Mitä haistan?
Mitä...
Voisiko se olla?
Tähteitä!
Voi jee. Tähteet saivat rotan liikkeelle.
Homeista juustoa. Ihanaa.
Söinkö meetvurstia eilen?
Joo. Taisin syödä.
-Hurmaavaa. -Ällöttävä otus.
Hei.
Olet possu.
Possu merkitsee tähteitä.
Rotta on iloinen.
Olen Wilbur.
Onko sinulla nimeä? Vai kutsutaanko sinua vain rotaksi?
Sanoitko "vain rotaksi"?
Tiedoksesi, possu, että rotat ovat kunkkuja.
Olimme täällä kauan ennen kaltaisiasi ja olemme kauan teidän jälkeenne.
Muista se -
seuraavan kerran, kun haluat kutsua minua "vain rotaksi".
Kutsuit itseäsi rotaksi.
Minä voin kutsua itseäni siksi. Sinä et.
Joten sinulla ei ole nimeä?
Tietysti on. Se on Templeton.
Templeton! Hieno nimi!
-Voi, kiitti. -Hei! Haluatko sinä leikkiä, Templeton?
Monista syistä en.
En leiki.
Nakerran, vakoilen, syön, piiloudun. Minä pähkinänkuoressa.
Etkö voisi jäädä rupattelemaan?
Rupattelemaan? Katsotaas.
Nakerran, vakoilen, syön, piiloudun.
Rupattelu ei ole listalla.
Rotta on komea.
Tänään uneksin tähteistä.
Et mene taas katsomaan possua. On liian myöhä.
Mutta se odottaa minua!
Ja minä odotan, että teet läksysi ja menet nukkumaan.
Mutta äiti, sanon sille aina hyvää yötä.
-Et tänä iltana. -Se ei saa unta muuten.
Hyvää yötä.
Kuka tuon sanoi?
Kuka olet?
Missä olet? Oletko näkymätön?
En, olen yöeläin -
eli teen töitä öisin, kun sinun pitäisi nukkua.
Minun pitää keskittyä, joten hyvää yötä.
En voi nukkua nyt! Kerro minulle, kuka olet.
Olen hyvin yksinäinen.
Niin olen huomannut.
Vaikutat mukavalta possulta, joten tehdään näin.
Jos menet nukkumaan nyt ja annat minun tehdä töitä -
voimme keskustella huomenna.
-Keskustella? -Taisit kutsua sitä rupatteluksi.
Aijaa. Hienoa! Hyvä on.
Hyvää yötä. Hyvää yötä. Hyvää yötä.
Hyvää yötä.
Okei, hän ei vieläkään ole liikkunut.
Olemme olleet täällä yhden, ei kun kaksi...
Olemme olleet täällä kauan, Elwyn, eikä tuo heppu liiku ollenkaan!
Ihme kummajainen.
En kestä enää. Pakko saada maissia!
Tiedän, Brooksie. Ole kärsivällinen.
Nouse.
Vielä vähän.
Okei, on aamu!
-Hei, Bits, en kai kuolannut? -Ime se takaisin suuhun, Bets.
Voisiko se, joka puhui minulle viime yönä, tulla esiin?
Ihanaa! Aamuvirkku, ja hänellä on asiaa.
Joo, kovaäänistä asiaa.
Puhun sille, joka puhui minulle viime yönä.
Se taisin olla minä.
Okei.
-En näe sinua. -Täällä ylhäällä, nurkassa.
Toisessa nurkassa.
Anteeksi. En vieläkään näe sinua.
Tule vähän lähemmäksi. Tulen alas.
Hei. Olet...
Minulla on pitkä päivä edessä ja yritän saada...
Hämähäkki! Viekää se pois luotani!
Vie se pois!
Pysykää loitolla.
-Karmiva otus. -Golly! Et kai ole epäkohtelias?
En, en. Tarkoitin karmiva kivalla tavalla. Kivan karmiva.
Inhottavaa!
-Ne syövät poikaystäviään. -Tiedän!
Vieläkö haluat rupatella vai liitytkö heihin?
En ole ennen tavannut hämähäkkiä.
Teitkö sinä tuon?
Siihenkö keskityit viime yönä?
-Niin. -Se on uskomaton.
Voisitko opettaa minua tekemään noita?
Hetki vain.
-Mitä teet? -Aamiaista.
-Voi veljet. -Rauhoitu.
Ensin puraisen sitä kevyesti, jotta se nukahtaa -
että sen on mukavampi olla.
Se on pieni palvelus taholtani.
Sitten teen siitä kääryleen.
Sitten kiitän ruuasta, koska niin on aina hyvä tehdä -
ja siitä tulee herkkuateria.
Joten syöt siis kärpäsiä?
En, en.
Juon niiden veret.
-Makoilet töissä, vai? -Pyörtyi kuin tyttö.
Inhottavaa.
Helppo sinun on sanoa.
Sinulle tuodaan ruoka ämpärissä.
En saa sellaista kuninkaallista kohtelua.
Olen ansastaja.
Minun pitää pyydystää ruokani. Siksi teen kotini lähellesi.
-Ole kiltti, älä vahingoita minua. -En, kun kerran pyysit kauniisti.
Kuvittele, miten monta ötökkää tässä ladossa olisi -
tai oikeastaan koko maailmassa -
jos hämähäkit eivät pyydystäisi niitä.
Ötökät valtaisivat koko maailman!
Minusta teen kaikille palveluksen.
Paitsi kärpäselle.
Niin. Paitsi kärpäselle.
Minun taitaa olla aika sanoa tervehdys.
Mitä?
Tervehdys.
No, minä lähden.
Ei, Wilbur.
Tervehdys on vain hienompi tapa sanoa hei.
Niinkö! Hei.
Tiedät nimeni! Mikä on sinun nimesi?
Nimenikö?
Nimeni on Charlotte. Charlotte A. Cavatica.
Charlotte. Hieno nimi!
Kiitos. Niin minäkin olen aina ajatellut.
Koska sanoit...
Sen sanan -
tarkoittaako se, että olemme ystäviä?
Taitaa se tarkoittaa.
Jippii!
Golly, mene katsomaan, mitä siellä tapahtuu-pahtuu.
Mitä tapahtuu-pahtuu... Hei, ipana, mitä täällä tapahtuu?
Anteeksi. Sain vain uuden ystävän.
Hämähäkin. Voi jee. Hyvä valinta.
Joo, erinomainen.
Valitsit jonkun, jota halveksitaan minuakin enemmän.
Miksi kukaan halveksisi Charlottea?
Hän teki tuon upean verkon, ja hän pitää ötökät poissa ladosta.
Katso häntä. Eikö hän ole sinusta vähän...
Mikä se sana on?
Minusta hän on kaunis.
Anteeksi, mitä? Hän on ruma kuin mikä!
Katselemmeko edes samaa otusta?
Emme taida.
Toivotonta.
Mikä surkea ystävyyden tekele tuostakin tulee.
Vanhan sanonnan mukaan tietämättömyys on siunaus -
ja uskon sen olevan totta -
sillä tuona myöhäiskevään päivänä -
Wilbur ei olisi voinut olla onnellisempi.
Ja nuo kevätpäivät muuttuivat kesäpäiviksi -
päiviksi täynnä loputonta keskustelua -
näiden mitä epätodennäköisimpien ystävysten välillä.
Charlotte, mikä on kevätpossu?
Possu, joka on syntynyt keväällä.
Luulin sen tarkoittavan possua, joka painaa vähän.
Se olisi kevytpossu.
"Kun rva Mallard oli muninut pesäänsä -
"hän ei voinut enää käydä Michaelin luona -
"koska hänen piti hautoa munia.
"Hän nousi munien päältä vain juodakseen vettä tai syödäkseen -
"tai laskeakseen munat nähdäkseen, että kaikki olivat tallella.
"Eräänä päivänä ankat kuoriutuivat. Ensin tuli Jack, sitten Kack..."
Jee! Tästä tulee mahtava!
-Wilbur, mitä ihmettä teet? -Näet kohta.
Tuo tuntuu ihanalta!
Vähän vasemmalta. Aah.
Onko tuo tuulenvire? Olen 5 kiloa keveämpi!
-Sitten minut! -Minutpas!
-Minut myös!
-Näyttää aika hyvältä, eikö vain? -Kyllä näyttää.
Hei. Oletko uusi ladossa? Olen Wilbur.
Wilbur, minä tässä.
Minä? Kiva nimi!
Ei vaan minä! Samuel! Lammas!
Vau! Mitä sinulle tapahtui?
Maailman ensimmäinen possunverkko! Tadaa!
Paras jättää verkonkutominen minulle.
Monien viikkojen jälkeen -
ja tarkoitan todella pitkiä viikkoja täynnä odotusta -
kova työ on lopulta tuottanut tulosta.
Vau! Katsokaa! Ne olivat munia -
ja nyt ne ovat... Ne ovat vain... Katsokaa!
Vau, Gussy, se oli hienosti tehty!
Minua ei kutsuta Hanhiemoksi turhan takia.
Onnittelut.
Katsokaa nyt tuota!
Kiitos, kiitos!
Se ei ollut helppoa, mutta selviydyin.
Sinäkö selviydyit?
Vitsailin vain, kulta. Me selviydyimme.
Kuusi, seitsemän. Eikö munia ollut kahdeksan?
Voisiko tämä olla suutari?
Golly! Golly!
-Golly! -Lopeta!
Rauhoitu, hanhi-isä! Yritän vain auttaa onnellista paria.
Mitä ylipäätään haluat mätämunasta?
Haluan mätämunan -
siitä yksinkertaisesta syystä, että... Eihän sitä koskaan tiedä.
Tämä ei onnistunut.
Meidän on annettava sen mennä.
Ota se!
Ja lisää se inhottavaan-hottavaan kokoelmaasi.
Viimeinen ulkona on mätämuna!
-Oli se hauska. -Miksen nokkaissut?
Älä riko sitä munaa, rotta.
Rikkinäinen mätämuna saa tallin haisemaan kamalasti.
Sepä muuttaisi asioita.
Mitä naurat, Bits? Hän sanoi juuri, että haisemme.
Noin. Tämä on hyvä. Tätä tarvitaan.
Olet todella komea pirulainen.
Voi veljet.
Ei tullut munakasta!
Näin ison hämähäkin oviaukossa! Pyydystän sen!
Ei, Avery! Tule takaisin!
-Tässä, hämä-hämähäkki. -Et voi tehdä sitä!
Pysähdy!
-Sain sinut! -Ei, ei, Avery!
Wilbur, ei! Päästä irti!
Wilbur, miksi teit sen?
Avery! Ei!
Tuo haisee!
Tuo on inhottavaa.
Sinäkö se olit?
En. Haistan sen kyllä. Onkohan se pelottava heppu?
-Hän yrittää hajustaa meidät pois... -Maissista!
Keltuainen osui omaan nilkkaan.
Se oli sitten mätä muna.
Tämä haisee hyvältä!
Tuo on inhottavaa!
-Kielsimme sinua rikkomasta munaa. -Katso nyt, mitä teit, rotta!
Se pelasti Charlotten, eikö vain?
Kyllä, kiittämättömät. Pelastin jalakkaan rouvan hengen.
-Se oli siis sinusta hyvä juttu? -Tietenkin.
Minulla on muutama silmä -
ja minusta Wilbur hoiti pääosan pelastamisesta.
Tiedän. Ironista, vai mitä?
Hän säästi henkesi, ja häntä säästetään jouluksi.
Templeton!
Mikä on joulu?
Päivä, jolloin sinut hoidellaan.
Mutta en ole sairas.
En sanonut, että olet sairas.
-Tuo oli virhe. -Niin. Tyypillistä rottaa.
Mitä? Aiotteko valehdella tulevalle jalkapallolle?
Tuo on surkea lausunto, kun olen paikan rehellisin kaveri.
Templeton, mistä puhut?
Kun talvi tulee, maanviljelijä vie sinut -
vanhaan savustamohotelliin.
Sieltä pääsee ulos vain, kun ihmiset ympärillä sanovat:
"Katso tuota herkullista makkaraa.
"Katso tuota tirisevää pekonia."
Sitä varten se siis on.
Ei kastanjoiden paahtamista varten.
Ei hän tekisi sitä. Ihmiset rakastavat possuja.
He rakastavat sianlihaa.
Tämä on kiusallista.
Charlotte!
Onko se totta?
Harvat kevätpossut saavat nähdä talven lumia.
En voi uskoa sitä! En usko sitä.
-Voi, Wilbur. -Se on epäreilua!
-Haluan elää! Haluan nähdä lumen! -Niin näetkin.
Annan sinulle lupauksen juuri nyt. En anna heidän tappaa sinua.
Olet hämähäkki. Olet pieni. He ovat suuria!
Miten aiot pysäyttää heidät?
Ei aavistustakaan. Mutta se on lupaus -
enkä koskaan petä lupauksiani.
Joten älä huolehdi siitä.
Sitä paitsi jouluun on pitkä aika.
Hyvä on. Jos niin sanot.
-Isä? -Niin.
Voinko kävellä kotiin? Lupasin Wilburille tulla heti.
-Mikäs siinä. -Kiitos.
Fern, odota!
Jospa menisit tänään Whiteille tai Sergeanteille leikkimään?
-Tai voisit kutsua jonkun kylään. -Miksi?
Koska olet liikaa siinä tallissa.
Sinun ei ole hyvä olla niin paljon yksin.
Yksinkö? Parhaat ystäväni ovat siellä.
-Paitsi rotta. -Rottako?
En kutsuisi häntä ystäväkseni niin kuin muita.
He kertovat tarinoita ja naurattavat minua.
Lupasin lukea heille tätä kirjaa, joten on mentävä. Hei!
Se on naurettavaa, eikö vain, tri Dorian?
Ajatella, että eläimet voivat puhua?
En tiedä. Ehkä joku eläin sanoi minulle jotain, enkä kuullut -
koska en kiinnittänyt huomiota.
Ehkä lapset ovat meitä parempia kuuntelijoita.
Se huolestuttaa minua kamalasti.
Siis se, että hänellä on vain sikoja, lampaita, hanhia ja rottia ystävinä.
No, ei rottia.
Ei.
-Näyttääkö hän terveeltä? -Kyllä.
Onko ruokahalu hyvä?
-Nukkuuko hän hyvin? -Kyllä.
Hän on aivan terve siinä mielessä.
Hänen tilalleen on nimi.
Se on lapsuusvaihe.
Ikävä kyllä, hän kasvaa siitä ulos.
Charlotte, mitä teet?
Ajattelen.
Se sujuu parhaiten ylösalaisin.
Veri menee päähän ja piristää minua.
Minäkin olen ajatellut, nimittäin sitä joulua.
Älä ole huolissasi. Keksimme jotain.
Tule, Ike. Tule nyt.
En halua olla vaivaksi -
mutta oletko keksinyt jotain?
En vielä, mutta se on kuin verkko.
Sen tekee ja odottaa, ja jotain tulee aina.
Hyvää yötä, Charlotte.
Hyvää yötä, Wilbur.
Keinahdus.
Kiinnitys.
Ympäri.
Takaisin ylös, kiinnitys ja...
Hra Zuckerman!
Teidän on nähtävä tämä.
Juokse, Homer!
Kiiruhda!
ERIKOINEN - POSSU
-Mikä on "erikokoinen possu"? -Se on "erikoinen possu".
Se on ihme.
Se on oikea ihme.
Pastori Beecher?
Homer. Edith.
Mikä tuo teidät tänne?
Kaipaatteko hengenruokaa?
Voi olla.
Meidän on parasta vaieta tästä, kunnes käsittelen sitä saarnassa.
Älä kerro muille. Tule talliin.
Pidetään tämä salassa.
-Pistäydy tilalla. -Selvä. Näkemiin.
Älä kerro kenellekään. Tämä on pidettävä salassa.
Zuckermanin tallin hämähäkin verkossa on sana.
Charlotte, mitä erikoinen possu tekee?
Se ei ole sitä, mitä teet, vaan mitä olet.
Jotkut possut voivat hymyillä.
Pään nosto, hyvä lisäys!
Vaikka hämähäkki on ruma,
olisi pitänyt tietää, että hän on älykäs.
Et siis usko, että joku voisi olla älykäs ja kaunis?
En. Kyllä! Tarkoitan kyllä, koska sinä olet.
Nokkela pieni hämähäkki, eikö vain?
Missä on hämähäkki, joka teki tämän?
Etsimme kaikkialta, mutta emme löytäneet sitä.
Näyttää aika hyvältä.
Se ei silti muuta mitään. Hän on mennyttä.
Niin. Hyvä, ettei kukaan syö lehmiä.
-Täytyy myöntää, että se on hieno sika. -Niin, erikoinen possu tosiaan.
ERIKOINEN POSSU!
Muutaman viikon kuluttua verkkoilmiö unohtui.
Kukaan ei enää välittänyt siitä -
ja eilisen ihme oli yhtäkkiä tavallista.
Näytti siltä kuin Wilbur ei näkisikään lunta.
Anteeksi, mutta miksi olemme täällä?
Tiedän, tiedän.
Tallikokous ja sitä rataa. Ymmärrän sen.
Mutta pitääkö sen koskea meitäkin? Ja näin myöhään!
Wilbur ei ole ainoa -
joka voi joutua jouluillalliseksi omena suussa.
Hyvä näkökohta. Jatka.
Ike, tämä koskee meitä kaikkia.
Minun on vaikea katsoa sinua. Ei muuta.
Tämä ei koske minua, vaan Wilburia.
Ja tiedoksi, tämäkään näkymä ei ole aivan herkkua.
Kuten olemme nähneet, ihmisten huomio herpaantuu -
ja nykyhetkestä jouluun on pitkä aika.
Siinä määrin, että Zuckermanin kiintymys possuun -
häviää kinkun hingulle.
-Tuo hämähäkki osaa sitten puhua! -Niin.
Mitä hän oikein sanoi?
Hän sanoi, että maanviljelijä voi yhä teurastaa possun.
Anteeksi vain, ystäväiseni, mutta tämä on tavallista teikäläisille.
Voisin vain taas karata aidasta.
Ei. Kerta riitti.
Minun on kirjoitettava oikea sana.
Sana, joka tekee Wilburista niin erikoisen -
että Zuckerman luopuu tappoaikeista kokonaan.
Tarvitset jotakin nokkelaa, kuten "huippupossu".
Se kuulostaa ruualta.
Miksi yrittää? Ei se toimi kuitenkaan.
Voisitko joskus sanoa jotain-otain positiivista?
Olen positiivisen varma, ettei se toimi.
Entä "sopusuhtainen"?
-Sopusuhtainen, kyllä! -Lopettakaa! Mielistelette taas.
Yrittäkää nyt keskittyä, kaikki! Mikä on täydellinen sana Wilburille?
Entä "herkullinen"?
Tai "ravitseva"? Tai "erityisen rapea"?
Entä...
-Saitko hänet? -Joo. Nappiin meni.
Entä "erinomainen, erinomainen, erinomainen"?
Hyvä, mutta liian pitkä. Minulla ei ole niin kauheasti verkkoa.
Mutta yksi "erinomainen" voisi toimia.
Se ei ole totta. Possu ei ole erinomainen.
Katsokaa häntä! Hän on ihan tavallinen.
Jos haluat olla totuudenmukainen, niin sinun pitäisi kirjoittaa:
"tavallinen".
Tämä toimii vain, jos kirjoittamani sana on totta.
Vain sinä voit kertoa meille, mikä se sana on.
Joten katso ympärillesi.
Olemme kaikki kerääntyneet auttamaan sinua.
Kerro nyt kaikille, miltä sinusta tuntuu.
Katso, tuolla on punainen! Ja sininen!
Avery, et saa minua kiinni!
Kyllä saan!
Katso ilotulitusta, äiti!
Avery, pidä kiirettä, jos haluat saada minut kiinni!
ERINOMAINEN
Tämä verkkohommeli tuottaa todella tulosta.
Hra Zuckerman!
Siellä se on, samassa paikassa. "Erinomainen".
Se oli uskomatonta!
Viimeksi meille tuli satoja ihmisiä. Nyt tulee tuhansia!
Siinä on "erinomainen" päivänselvästi.
E-R-I-N-O-M-A-I-N-E-N.
Voitko kuvitella, että hämähäkki kirjoittaisi noin?
En osannut kirjoittaa tuota sanaa ala-asteella.
ZUCKERMANIN TILA
-50 senttiä. -Pidättekö siitä?
Se maksaa dollarin.
Hanhenpoikasia - 1 dollari
-Vau! -Kerääntykää tänne, kaikki!
Muistakaa, että näitte sen täällä Zuckermanilla.
Ja muistakaa lähtiessänne ottaa meiltä vähän marjoja mukaan!
-Luuletko, että tämä voi toimia? -En.
Jos saan sanoa, hän näyttää erinomaiselta.
Katsokaa noita!
Niin. Hymyile kauniisti. Olisipa hanhilla hampaat.
Ovat olleet täällä aamunkoitosta saakka.
Mitä yritätte sanoa? Että Fern olisi jotenkin mukana tässä?
Miten muuten ne sanat olisivat voineet joutua verkkoon?
Tiedän, että kaikkien mielestä se on jonkinlainen ihme, mutta...
Mutta mitä? Ettekö usko, että se on?
Uskotteko te?
Verkko on itsessään ihme.
Eikö olekin?
Osaatteko te kutoa moisen?
-Osaan virkata liinan. -Koska joku opetti sen teille.
Kukaan ei opeta hämähäkkiä. Se vain osaa tehdä verkon.
Eikö se ole ihme?
Kun kesä loppui, loppui myös mielenkiinto verkkoa kohtaan.
Charlotten piti keksiä jotain erityistä.
Tarpeeksi erityistä muuttamaan sen, miten ihmiset näkivät maailman -
tai ainakin yhden possun maailmassa.
Totuus oli, että Charlotte pelkäsi, ettei koskaan keksisi sellaista sanaa.
Ja hänellä oli kiire. Aika oli loppumassa.
Mutta kun lupaus on annettu, se on pidettävä.
-Ei vieläkään verkkoa, vai? -Ei.
En ole nähnyt yhtään ainakaan kuukauteen.
Kummaa, miten kaikkiin niihin ihmisiin tottuu.
On aika hiljaista ilman heitä.
Savustamon pellin sarana on rikki.
Haluatko, että tilaan uuden?
Paras olisi. Se on erityistilaus.
Paras tehdä se heti, jos aiomme savustaa kinkkua pyhiksi.
Saatamme tarvita lisää polttopuutakin.
Mainitsen tämän vielä kerran. "Huippupossu".
Voi, Golly! Nyt piiskaat kuollutta hevosta.
-Hei! -Anteeksi.
En kuule paljon sanoja pellolla -
muuta kuin "ptruu!" tai muuta sellaista.
Mutta se rotta raahaa aina roskia, joissa lukee jotain.
Olen samaa mieltä.
Templetonin on jo aika kantaa kortensa kekoon -
elantonsa eteen.
Hän löytäisi varmasti hienoja sanoja.
Minulla on sinulle hieno sana. "Ei käy."
Tuossa oli kaksi sanaa.
Tässä pari lisää. Ei ikinä. Älä luulekaan.
En aio puuskuttaa pelastaakseni jonkun "erikoisen possun" -
vaikka miten "erinomaisena" sitä silavaa pidätte.
Mielesi muuttuu kyllä, kun hän on poissa -
eikä kukaan enää toimita herkullisia tähdeämpäreitä.
Kolme, kaksi...
Rotta esiin!
Yksi asia selväksi.
En välitä possusta.
-Välitän tähteistä. -Tietenkin.
Ja koska olen kaatopaikalla joka tapauksessa, eikä se vaadi paljoa -
ehkä löydän jotain.
Kovin kilttiä sinulta.
Älä kerro kaikille.
Mitä? Mitä haluat?
Tarvitset voimia.
Kiitti.
Mutta, isä, kuulin heidät.
He puhuivat savustamosta!
Se ei ole enää possusi.
En olisi myynyt sitä -
jos olisin tiennyt tästä.
Niin käy possulle maatilalla, Fern.
Tiedät sen.
Sehän nähdään.
Enää pari vuotta ennen kuin hän voittaa minut väittelyssä.
Sitten olen pulassa.
Oman 4H-kerhomme jäsenet -
saavat kilpailla karjalla ja siipikarjalla.
Joten laitteiden ja pelien lisäksi -
muistakaa tukea heitäkin.
Onko kysymyksiä? Rita.
Voinko tuoda kanani?
Toki. Possuja, kanoja, hevosia ja lehmiä.
Rahapalkintoja eläimille, kuten sioille...
Voit todellakin ja toivottavasti voitat.
HANCOCKIN KAATOPAIKKA SOMERSETIN PIIRIKUNTA
Miten hän voi olla joka maissipellolla?
Se ei voi olla sama heppu. Ei voi!
Hänellä on sama hattu.
Usko minua, hän seuraa meitä!
Inhoan häntä.
Minun pitää saada maissia, Elwyn!
Okei, okei! Tämä on hullua.
-Meitähän on kaksi, vai mitä? -Niin.
Usko minua, meitä on kaksi, ja häntä vain yksi.
Enpä tiedä. Hän todella pelottaa minua.
-Ajattele maissia. Maissia. -Niin.
-Maissia. -Maissia.
-Okei, tehdään se! -Tehdään se!
-Takaisin! Takaisin! -Takaisin! Takaisin!
Voi veljet, hän on hyvä. Hän varmaan nauraa meille.
Älä katso häntä. Älä suo hänelle sitä tyydytystä.
Ajattele jotain muuta.
-Ajattele jotain muuta. -Mitä tahansa.
Taidan nähdä rotan.
-Hyvin ajateltu. -Ei, kun näen oikeasti rotan.
Rotta on salamyhkäinen. Rotta on liukasliikkeinen. Rotta on... huh!
Rotta alkaa menettää otettaan.
-Haluatko mennä härnäämään sitä? -Joo, on pakko nokkia jotakin.
Lasketaan kolmeen.
Yksi, kaksi, kolme!
Rotta on huomattu!
Rotta ei -
tykkää tästä!
Kaikki tämä tähteiden tähden?
Rotta on epätoivoinen. Rotta on loukussa.
Rotan pitää lakata kutsumasta itseään rotaksi.
Pitäisi löytää sanoja. Joopa joo, ei rotta sanoja löydä!
Hei. Sanoja.
OXYDOL - Säihkyvä!
-Onko hän vielä pöntössä? -Onko hän pöntöllä?
Ehkä pitäisi antaa vähän yksityisyyttä. Auttaa aina minua.
Ei, neropatti, en tarkoita sitä pönttöä.
Mihin hän meni? En näe häntä.
Näen vain tuon liikkuvan hedelmän.
-Minkä hedelmän? -Hännällisen hedelmän!
Eivät saa minua nyt.
-Otetaan hänet kiinni! -Otetaan kiinni!
Rotta on paras!
-Olemme pinkkejä! -Hei, mitä... Pinkkejä?
Mutta eihän se haittaa? Mustahan sopii kaikkeen.
Kyllä haittaa. Rotta saa maksaa!
OXYDOL - UUSI säihkyvä VAIKUTUS
"Säihkyvä."
-Tämä voisi toimia. -Ehkä?
Hyvänen aika!
Sieltä se tulee. Se teki näin eilenkin.
Katsokaa tuonne, kaikki! Tuota pilveä!
Hyvänen aika. Onko se aina tehnyt noin?
Ei se ole voinut.
-Upeaa! Aivan upeaa! -Vau!
Kyllä.
Tämä sana toimii varmasti.
Sitten työni on tehty.
Nyt työni hedelmien kimppuun.
Ja kasvisten! Ja kastikkeen!
SOMERSETIN PIIRIKUNNAN MARKKINAT
No niin.
"S."
Kiinnitys.
Ympäri.
Ja...
No niin, Charlotte, pystyt tähän.
Jatka vain.
Tervetuloa Zuckermanille! Kiitos teille kaikille, että tulitte.
Verkko sanoo sen parhaiten.
SÄIHKYVÄ
Tuo on aika erinomainen, säihkyvä possu!
Siitä syystä olen päättänyt viedä Wilburin markkinoille.
Kuulitko, mitä hän sanoi, Charlotte? Menen markkinoille!
Markkinoille!
Wilbur saattaa sittenkin nähdä joulun.
Onko se hyvä? Teimmekö sen?
Kyllä, Wilbur. Se on erittäin hyvä.
Nyt hymyile.
Markkinoilleko, Homer? Mikä sinuun on mennyt?
En tiedä, sisko. Ajattelin vain.
Se on rääpäle. Sillä ei ole mahdollisuuksia.
Hyvin tehty! En ikinä epäillyt!
Tuo hämähäkki teki aikamoista työtä. Hän on ahkera.
Kiitos, Charlotte. Sinun pitäisi kumartaa.
Että varastaisin huomion kauneudellani?
Mene ja näytä niille, mitä säihkyvä possu osaa.
Miten niin et tule markkinoille?
Aion saada palkinnon. Etkö halua nähdä sitä?
Tietysti haluan, Wilbur, todella paljon.
En vain pysty matkustamaan tällä hetkellä.
-Miksi et? -Koska odotan.
Mitä odotat?
Odottaminen tarkoittaa...
Että odotan sinun pärjäävän hienosti ilman minua.
Olet kasvamassa isoksi ja pärjäät jo hienosti omillasi.
Hyvä on. Minun tulee sinua ikävä.
Ylös ja ulos, Homer.
On suuri päivä.
-Fern? -Äiti!
En laita tuota.
Mitä ihmettä hän tekee?
Piimässä pesty.
Olen nähnyt tästä unta.
ZUCKERMANIN KUULUISA POSSU
Kyllä se tosiaan on erikoinen possu.
Piimäni auttaa.
Haluatko todella tehdä tämän, Homer?
Jos häviät, menetät ilmoittautumismaksun.
Se voi kyllä voittaa.
Kummallisempiakin juttuja on tapahtunut.
Entä jos ei voitakaan?
Vaikka ei voittaisikaan -
saan silti siitä hyvät rahat pelkällä pekonilla.
Wilbur!
Tee jotain.
-Mitä tapahtui? -En tiedä. Se vain pyörtyi.
Kaikki on hyvin, kulta.
-Hae vettä! -Ei hätää, Wilbur.
Oletko kunnossa-unnossa?
Miksi tuon maanviljelijän on niin vaikea nähdä, mitä hänen nenänsä alla on?
Wilbur on tehnyt niin paljon farmin hyväksi. Eikö se voita kinkkua?
On enää yksi keino, ja minun pitää olla siellä.
Charlotte, sinun pitää ajatella vauvojasi.
Tiedän. Mutta lupasin ystävälleni.
Iso sininen nauha saa varmasti tolkkua maanviljelijän päähän.
-Varovaisesti, Lurvy. -Täältä tulee!
Tässä tulee!
-No niin. -Se on hereillä.
Katsotaan, meneekö se laatikkoon.
-Piimää. -Templeton?
Sinun on tultava mukaani. Meidän pitää löytää uusi sana -
todella hyvä sana.
Anteeksi vain, neiti.
Tulee aika, jolloin rotan on kysyttävä: miten rotta hyötyy tästä?
-Totta. Olemme olleet markkinoilla. -Olemmeko?
Muistatko? Siellä oli paljon roskia.
Ai niin! Maa täynnä pureskeltuja pullapaloja.
Mitä?
Ja jäätelölätäköitä happanemassa auringossa.
Kuolaisia hattaran repaleita mudan seassa.
Popkornia, homeista juustoa, voileivän puolikkaita -
ja tahmaisia-ahmaisia karamelliomenoita.
Hetkinen! Toista se homeinen juusto -juttu.
En ole ikinä nähnyt niin paljon roskaa!
Tule, Wilbur. Hyvä poika.
Älä vahingoita sitä!
Melkein oksensin siitä hajusta, varsinkin sen munan.
Vauhtia. He lähtevät!
Odottakaa minua!
-Sillä lailla. -Tule. Hyvä poika.
Enemmän ruokaa kuin näet elämäsi aikana.
-Hei, Edith-täti! -Hei vain.
Hei, Fern! Hei, Avery! Nähdään markkinoilla!
Se toimi!
Taisimme vähän liioitella.
Hyvä on, John. Nähdään siellä!
Charlotte, tulet mukaani!
En jättäisi sitä väliin.
Kiitos, että tulet.
-Onnea, Wilbur! Voita se nauha! -Hakkaa ne!
Me menemme markkinoille!
Mennään markkinoille! Mennään markkinoille!
-Menen törmäilyautoihin. -Tosi kivaa!
SOMERSETIN PIIRIKUNTA NÄYTTELYALUE
ZUCKERMANIN - KUULUISA SIKA
Kyltti näyttää hyvältä, Homer. Hienosti suorassa.
No niin.
Mene tuonne, Wilbur.
Missä on saasta?
Etkö tiedä, että kärsivällisyys palkitaan?
Ei, vaan se, että löytää hyvän asian ja tunkee sen suuhunsa.
Luuletko, etten tiedä -
miksi olemme täällä? Koska päättäväinen pikkutyttö -
antoi lupauksen possulle.
-Wilburille. -Anteeksi.
Tarkoitan Wilburille.
Olen ylpeä sinusta, kulta.
Kiitos.
Fern? Avery?
Kumpikin saa 10 lippua, ja voitte tehdä niillä, mitä haluatte.
Ne ovat koko päiväksi -
joten älkää käyttäkö niitä heti.
-Vau! -Kiva!
-Tulen kohta takaisin. -Tule nyt!
Voitat tänään palkinnon. Tiedän sen.
-Kaikki menee hyvin. -Fern, mennään!
Okei.
Hyvänen aika.
Tuotako vastaan kilpailemme?
Anteeksi. Mikä on nimesi?
Kun joku haluaa huomiosi -
ketä hän kutsuu?
Setää.
Kerro, Setä, milloin on syntymäpäiväsi?
Syntymäpäiväsi?
Taivaan tähden, haluan vain tietää, oletko kevätpossu.
Tietenkin. Miksi oikein luulit minua? Kevättipuksiko?
Valtava ja huumorintajuinen. Mitkä lahjat!
Kevättipu.
Charlotte, kenelle puhut?
-Naapuripossulle. -Pitäisikö huolestua?
Ei tietenkään. Mitä se hyödyttäisi?
Vau! Oletteko nähneet naapurin karjua?
Hänen äitinsä taisi olla virtahepo.
Jos listaisin viisi lihavinta näkemääni possua -
hän olisi kolme heistä. Hän voittaa varmasti.
Älä nyt. Se possu ei ole läheskään yhtä hieno kuin Wilbur -
eikä yhtä sopusuhtainen -
-eikä yhtä siisti. -Siinäpä ratkaiseva tekijä.
Pitää vain todistaa, että paras possu ei ole välttämättä pulskin.
Ja sinä voit tehdä osasi, Wilbur, lepäämällä.
-Minua ei väsytä, Charlotte. -Hyvä on.
Voisitko silti poistua hetkeksi?
Olet oikeassa, Templeton. Naapuripossu on valmis voittaja.
Tarvitsen vieläkin parempia sanoja kuin "tuo possu on pulska".
Erityisiä sanoja, ja monta.
Miten olisi "pomottava" ja "vaativainen"?
Templeton, ole kiltti!
Tämä on viimeinen mahdollisuutemme pelastaa Wilbur.
Tajuat kai, että olen täällä vain ruuan perässä?
Tietysti.
Pitäkää hauskaa.
Yksi, kiitos.
On kai toisessa taskussa. Anteeksi.
-Hetki vain. -Toki.
Kaksi, kiitos.
Onko Fern tuolla ylhäällä?
Hyvänen aika.
-Hän on pojan kanssa. -Niin on! Pojan kanssa.
Voi ei.
Hän on pojan kanssa.
Mannaa taivaasta!
En tiedä, mitä tämä on, mutta se on ihanaa!
Kaikki tähteet kerralla.
No niin. Sitten pitää saada hämähäkki pois kimpustani.
Miksi ihmeessä en ole maissipellossa?
Älä nyt. Täällä on kaikenlaista maissia.
On popkornia ja maissikarkkia.
Lopeta kiusaaminen!
Näännyn nälkään, ja silmissäni sumenee sen pinkin aineen takia.
Jos näen sen rotan vielä...
Pelkkiä sanoja.
"Siannahkoja."
SIANNAHKOJA
Se vetää väkeä.
Tuo näyttää lupaavalta.
Hei! Se rotta!
Nyt saan sen!
Voi ei, ne kananaivot.
Heistä on hankkiuduttava eroon.
...ja kaikki. Rotta, kun lasken kolmeen! Kolme!
Odota, Brooksie! Tulen mukaan!
Pikku flamingot!
Tulkaa hakemaan!
-Pelottava heppu! -Takaisin! Takaisin!
Noki häntä, Elwyn!
Hetkinen. Hänen silmänsä ovat napit, ja tukka on olkea.
Tämä heppu ei ole oikea!
-Eikö? -Ei.
Rotta on paras! Siitä saatte!
Tiedätkö, mitä tämä merkitsee?
-Kyllä. -Mitä?
Olisimme voineet saada maissia!
Onko Teidän Korkeutenne tyytyväinen?
Koska minulla on sylkinen köntti ananaskakkua -
jonka päällä on nimeni.
Kyllä, hyvin tyytyväinen.
Ole varovainen. Jos jatkat tätä rataa, joku voi luulla, että välität.
Jee, olen aivan liikuttunut.
Charlotte?
Jos en voita palkintoa huomenna, minut lähetetään savustamoon.
Voitat kyllä.
Ja näet talven lumet.
Sanoin niin enkä petä lupausta.
NÖYRÄT PERIVÄT MAAN
Äiti?
Panisitko nämä minulle?
Näytät tytöltä!
Ja lyön yhä kuin sellainen.
No, mitä ajattelet?
Se on iso sana. Se on vain...
Vain mitä?
Onko se oikea sana? Onko se totta?
Sillä en oikein koe -
ansaitsevani mitään siitä, mitä olet kirjoittanut minusta.
Sitten se on täydellinen sana.
NÖYRÄ
Verkko!
Hei, Wilbur!
"Nöyrä."
Hei, Wilbur.
Jos tuo ei ole voittaja, en tiedä, mikä on.
Hän voittaa tämän, vai mitä?
En voi mennä tilaisuuteen tämän näköisenä.
Homer.
Tuo on epäreilua.
Miksi meille ei kerrottu, että arviointi on niin aikaisin?
Teimme parhaamme.
Haen auton ja vien sen kotiin.
Luulin meidän todella voittavan.
Ei se mitään. Se selviää.
Kerroin teille. Siellä se on! Verkko!
Äiti...
Mitä tapahtuu?
Se taitaa olla "nöyrä".
Anteeksi. Kiitos. Menen vain tästä. Anteeksi.
Hra Zuckerman! Voisitteko tulla mukaani?
Ja tuokaa possukin.
Homer.
Hyvät naiset ja herrat, Mainen osavaltion puolesta -
minulla on ilo esitellä -
Zuckermanin kuuluisa possu!
Hyvä yleisö!
Muistamme varmaan kaikki alkukesän -
jolloin kirjoitus ilmestyi verkkoon hra Zuckermanin tallissa.
Ja nyt se on tapahtunut uudelleen!
Tämän johdosta markkinoiden johtokunnalla -
on kunnia ojentaa -
tämä hieno mitali.
Se on osoitus ihmetyksestämme ja arvostuksestamme.
Rakastan sinua, Wilbur.
Tästä possusta on sanottu niin paljon, että uusia sanoja on vaikea keksiä.
Tiedän, että moni teistä on käynyt maatilalla -
ja nähnyt sanat.
Moni on kysynyt minulta: "Miten tämä on voinut tapahtua?"
En tiedä.
Mutta se tapahtui -
aikana, jolloin emme juuri näe ihmeellisiä asioita.
Tai ehkä näemme.
Ehkä ne ovat ympärillämme joka päivä -
emmekä vain osaa katsoa.
Oma pikku Wilburimme on kieltämättä -
osa jotakin meitä kaikkia suurempaa.
Elämä maatilalla -
on paljon parempaa, kun Wilbur on olemassa.
Se on todella erikoinen possu.
Sillä lailla, Wilbur!
JOHTOKUNNAN PALKINTO
Charlotte, katso, miten onnellinen hän on!
Eikö se ole hienoa?
Kyllä, se on ihmeellistä.
Mikä tuo on?
Se on magnum opukseni.
Mikä on magneettiopus?
Magnum opus.
Se on suurteos. Ravinnon täyttämä, vedenpitävä munapussi.
Niinkö? Onko siinä munia?
Vauvani, kaikki 514.
Vau! Kun ympärillä on 514 hämähäkkivauvaa -
tallissa on todella säihkyvää!
En usko niiden pääsevän takaisin talliin.
Mitä?
Mistä puhut?
Et kai jätä niitä tänne yksin?
Minulla ei ole valinnanvaraa. Voimani katoavat.
Mitä se tarkoittaa?
Että kuolen.
Mitä?
Et voi kuolla!
Me synnymme ja elämme -
ja kun aika tulee, me kuolemme.
Se on elämän luonnollinen kiertokulku.
Ei! Tule vain alas.
Kannan sinua loppumatkan.
Menemme takaisin talliin, ja hoidan sinua.
Ei, Wilbur.
Minulla ei ole voimaa edes tulla alas.
Sinun täytyy.
Olet tehnyt niin paljon puolestani!
Se oli ilo.
Tule alas.
Minä pyydän. Jotain voi varmasti tehdä.
Ei.
Etkö tiedä, mitä olet jo tehnyt?
Teit minusta ystäväsi -
ja sillä teit hämähäkistä kauniin kaikkien tallin eläinten silmissä.
En tehnyt mitään. Sinä teit kaiken.
Ei. Verkkoni eivät olleet ihmeitä.
Minä vain kuvasin, mitä näin.
Ihme olet sinä.
Templeton!
Charlotte on hyvin sairas.
Niin, ja hullu.
Hän kuolee! Hän ei pääse kotiin kanssamme.
Auta minua ottamaan hänen munapussinsa mukaamme.
Puhuitko munista?
Se on munapussi tuolla ylhäällä -
ja siinä on hänen lapsensa.
En voi vain jättää sitä tänne. Entä jos jotain tapahtuisi heille?
En yllä siihen, joten sinun on haettava se.
Sinun pitää tehdä se heti.
En pidä äänensävystäsi.
Etkö voi kerrankin ajatella muita kuin itseäsi?
-Vähän enemmän. Vielä vähän. -Kerrankin? Kerrankin?
Kuuntele nyt.
Kuuntele sinä!
Kenen takajalkoja nokittiin, että sinusta tuli "säihkyvä"?
Templetonin.
Ja kuka keskeytti ainutkertaisen mässäilyn, jotta voisit olla "nöyrä"?
Se taisi olla Templeton!
Templeton! Templeton! Templeton!
Ja kiitetäänkö minua?
Ei!
Onko mieleesi tullut -
että rottakin voisi haluta vähän tunnustusta?
Vähän, uskallanko sanoa, rakkautta?
Tee se, niin saat oikeuden tähteisiini koko loppuiäkseni.
Sovittu.
Kiirehdi! Se on ylhäällä kulmassa.
Templeton!
Pidä kiirettä!
Kiitos sinulle -
kaikesta.
Juuri niin, pudota se vain. Nopeasti!
Tässä on mitalisi.
-Mene sisään. -Aika lähteä kotiin, Wilbur.
Hyvä on. Sulje häkki, Lurvy.
Varovasti.
Hyvästi -
kultainen, kultainen Wilburini.
Hyvästi, Charlotte.
Rakastan sinua.
Onko tuo ihastuttava-tuttava pikku Wilburimme?
-Ja hänellä on mitali! -Upeaa työtä, poika.
Hän näyttää niin aikuiselta.
-Tiesin, että pystyisit siihen. -En koskaan epäillyt.
Tervetuloa kotiin.
Wilbur?
Missä Charlotte on?
Minulla on paha aavistus, Bits.
Niin minullakin.
Tämä ei tarkoita,
että Charlotte olisi kadonnut ikiajoiksi.
Hän eli yhä hänet tunteneiden sydämissä -
ja niidenkin, jotka eivät tunteneet häntä.
Jokin oli muuttunut Somersetin piirikunnassa.
Oli kuin ihmiset olisivat tienneet, että he elivät erikoisessa paikassa.
He alkoivat pienillä tavoilla olla erikoisia ihmisiä -
vähän ystävällisempiä -
ja ymmärtäväisempiä.
Eläimistäkin tuntui erilaiselta.
Läheisemmältä.
Ystävyyden lämpö kantoi heidät pitkien kylmien kuukausien yli.
He näyttivät sen pieninä ystävällisyyden eleinä -
epätavallisena kärsivällisyytenä -
ja pidettyinä lupauksina.
Jopa kaikkein kovimmat sydämet ylsivät siihen.
Lopulta, suurimpana lupauksena -
kevätpossu näki ensilumen.
Oli kuin itse Charlotte olisi ravistellut sitä taivaalta.
Talven hiljaisuus jatkui ensimmäiseen suojasäähän asti, kuten tavallista.
Sitten tulivat kevään ensi nuput.
Ennen kuin huomasikaan, vuosi oli kulunut.
He ovat täällä! He ovat täällä!
He ovat täällä!
Hei, olen Wilbur. Olen äitinne ystävä.
On niin kiva nähdä teidät!
Karmivia!
Ja söpöjä! Aivan kuin äitinsä.
He ovat niin kauniita.
Haluaisin kahmaista heidät kaikki syliini.
Vau, osaatte lentää!
Miten te menette!
Tuota on hienoa seurata.
Menkää, pikku hämähäkit! Olkaa vapaita! Kunpa minäkin olisin.
Vitsailin vain, kulta. Taisin saada yhden nokkaani.
-Kiitos, kulta. -Oma Golly-ollyni.
Vau!
Uskomatonta, että he ovat täällä.
-Niin kauniita. -Totta, Bits.
Selviätkö, Ike?
Kyllä, kestän sen kyllä, Bets.
Kestän sen.
Hämähäkit ovat mukavia. Hämähäkit ovat ystäviäni.
Hämähäkit eivät satuta minua.
Odottakaa! Mitä nyt? Mitä teette?
-Hyvästi! -Hyvästi!
Älkää menkö.
-Hyvästi! -Odottakaa!
Hyvästi!
Minne menette?
Jatkamme matkaa.
Tuulen mukaan. Mielen mukaan.
Tuulen mukaan.
Hyvästi!
Mutta ette voi lähteä!
Minulla oli teille niin paljon kerrottavaa!
Ja halusin kertoa jostakusta.
Tervehdys!
-Kuka niin sanoi? -Minä täällä ylhäällä.
-Minä myös. -Niin minäkin.
-Haluaisimme jäädä. -Meistä täällä on mukavaa.
Ja pidämme sinusta.
Jäättekö? Hienoa! Se on todella hienoa!
Kolme ystävää! Mitkä ovat nimenne?
Kerron nimeni, kun kerrot minulle, miksi täriset.
Tärisen ilosta.
-Sitten nimeni on Ilo. -Iloko? Täydellistä.
Mikä oli äitini toisen nimen alkukirjain?
A.
Sitten nimeni on Aranea.
Vau! Hieno nimi.
Jospa keksisit nimen minulle.
Jotakin järkevää. Ei pitkää eikä ihmeellistä.
Eikä liian tyhmää.
Hankalaa. Miten kävisi -
Nellie?
Nellie? Pidän siitä. Hyvä nimi!
Ilo, Aranea, Nellie -
olette päättäneet kutoa verkkojanne pyhitettyyn oviaukkoon.
Se oli äitinne oviaukko.
Hän oli uskollinen, älykäs, kaunis -
ja ystäväni.
Vaalin hänen muistoaan iäti.
Joten lupaan ystävyyteni teille, hänen tyttärilleen.
Minä lupaan omani!
-Niin minäkin! -Minä myös!
Haluaisin tehdä pari ilmoitusta.
Ensinnäkin -
jos te tytöt rakastatte sanoja -
ja tarvitsette paria paperinpalaa innoittamaan -
älkää pyytäkö minua.
Sananhakupäiväni ovat ohi.
En ole enää entinen rotta. Vaan ainakin kaksinkertainen.
Joten jos tarvitsette kirjoitettavaa, kokeilkaa tätä:
"erikoinen rotta." Erikoinen rotta.
Ajatelkaa sitä.
Tähteitä! Jee!
Niin tavallisessa tallissa -
tavallinen possu, vieläpä rääpäle -
otti ystävien ympäröimänä -
vastaan toisen keväänsä.
Ja sitä kevättä seurasi monta muuta.
Vain siksi, että joku näki arvokkuuden -
kauneuden ja jalouden tässä olennoista vaatimattomimmassa.
Se on ystävyyden ihme.
Ei tapahdu usein, että joku törmää -
tosi ystävään ja hyvään kirjoittajaan.
Charlotte oli molempia.