Dă-mi curajul și puterea să fac ce mi-ai cerut,
Tată Ceresc, Iisuse, Domnul nostru.
Sunt servitorul Tău credincios. Nu știu de ce m-ai ales pe mine.
Nu am sufletul curat. Dar voi face precum Ți-e voia, Doamne.
O să fac totul ca să-i protejez pe copiii acestei țări.
Vreau să știe că au greșit.
În după-amiaza zilei de 1 octombrie 1990,
Thomas, fratele meu geamăn,
a intrat în biblioteca publică Three Rivers, din Connecticut,
și s-a rugat ca sacrificiul pe care urma să-l facă
să fie considerat acceptabil.
Iartă-ne nouă greșelile noastre, precum și noi iertăm greșiților noștri.
Și nu ne duce pe noi în ispită, ci ne izbăvește de cel rău.
Dacă nu faci liniște, va trebui să pleci din bibliotecă.
Dacă ochiul Tău drept te smintește pe Tine, scoate-l și aruncă-l de la Tine.
Dacă mâna Ta cea dreaptă te smintește pe Tine, taie-o și arunc-o de la Tine,
căci mai de folos îți este să piară unul din mădularele Tale.
Eu și Thomas petrecuserăm câteva ore împreună cu o zi în urmă.
Duminica, îl iau de la slujba lui,
de la institutul Settle, îl duc să mănânce în oraș
și, până la ora cinei, îl duc la căminul unde locuiește.
Ce vrei să mănânci?
Companiile petroliere, America... Suntem în criză de timp, Dominick.
Ne bălăcim în lăcomia și în mizeria noastră spirituală.
E timpul să plătim. Și o să plătim pentru asta.
Cum merge afacerea cu standul cu cafea?
De ce ucidem oameni pentru petrol ieftin?
Cum îți merge afacerea?
Cum să împiedicăm răzbunarea divină,
dacă nu respectăm viața oamenilor?
Nu știu. Ce vrei să mănânci?
V-ați uitat pe meniu?
Nu poți venera divinitatea și banii în același timp, Kristin.
America o să vomite propriul sânge.
Eu vreau un cheeseburger, fără cartofi, cu salata pe farfurie.
- Tu ce vrei? - Vreau hotdogi.
Hotdogi. Am înțeles.
Mulțumesc.
Îți mulțumesc că ești un frate bun.
Mai de folos îți este să piară unul dintre mădularele Tale
decât tot trupul Tău să fie aruncat în gheenă!
- Ești Dominick? - Da. Eu sunt.
Refuză orice încercare de a-i reatașa mâna.
Sunt uimit de fermitatea lui.
Durerile atroce ar fi trebuit să-l împiedice să-și taie mâna complet.
Doamne...
Ce ai făcut?
- A fost un sacrificiu. - Semnează aici, te rog.
- Ce e asta? - Consimțământul.
Nu.
Încercăm să-i reatașăm mâna cu acordul tău.
Nu. O voi tăia din nou. E un sacrificiu.
Știu ce fac. A fost alegerea mea.
O să-ți pierzi mâna!
Pot să-l imobilizez câteva zile, ca nervii să se poată regenera.
Nu ești un mântuitor. Nu știi ce e un mântuitor, ce înseamnă sacrificiul.
Dominick, e un act religios. L-am făcut de bunăvoie.
Vrei să semnezi consimțământul?
Vreau să fii de partea mea măcar o dată! Trebuie să faci asta.
- Semnați consimțământul, domnule. - Lăsați-mă o clipă.
Vreau să mă aperi! A trebuit să fac asta!
Lasă-mă! Fii de partea mea! Dominick, te rog!
Apără-mă! Sunt lucid. Nu!
E viața mea și știu ce fac.
Dominick, apără-mă!
Dominick, apără-mă! Nu!
- Dă-i drumul! Așa! - O să fie bine.
Dominick!
- Calmează-te. E în ordine. - Dominick!
Nu.
- Nu? - Nu.
- Faci ce spune el? - Mulțumesc.
E mâna lui, e decizia lui. Nu.
- Mulțumesc. - La naiba! Nu!
- Bine. - Mulțumesc, Dom.
Dacă mama ar fi aici, ți-ar mulțumi.
O PARTE DE ADEVĂR Episodul 1
Am apărut pe prima pagină a ziarelor în ziua în care ne-am născut.
Ne-am născut pe 31 decembrie 1949,
respectiv pe 1 ianuarie 1950.
La șase minute unul după celălalt, în ani diferiți.
Nașterea noastră ar fi trecut neobservată de ziariști
dacă nu ne-am fi născut de Anul Nou.
În casa noastră, de pe bulevardul Hollyhock 68,
mergeam în vârful picioarelor și vorbeam încet în timpul zilei
și eram liberi în fiecare seară, după ora 19:30,
când Ray, tatăl nostru vitreg, pleca la serviciu.
Thomas, ia coatele de pe masă!
- Ray... - Nu te amesteca, Susie Q.!
Nu îl cocoloși pe băiat. Se simte bine.
Mănâncă, dragul meu.
Nu vreau să văd lacrimi.
Suportă!
Mănâncă.
- Îl urăsc, mamă. - Ești supărat pe el, Dominick.
- Copiii nu își urăsc tații. - Nu e tatăl meu.
Dominick, el e...
E tatăl tău.
Are grijă de tine și de fratele tău. Întreține familia.
Tatăl meu adevărat trăiește? Sau a murit?
Spune-mi.
- Unde e, mamă? - Dormi.
Să fii cuminte.
- Bine. - Ce faci? Culcă-te.
Trebuie să te duci la baie?
- Nu. - Ce faci?
Ies din casă.
Toată viața mi-am imaginat
că tata va veni la mine și îmi va spune cine este.
Vreau să intri în casă peste zece minute. Ai înțeles?
Mă gândeam că tata e un cowboy
sau un pilot care a aterizat forțat pe bulevardul Hollyhock,
a coborât din avion și ne-a salvat de Ray,
intrusul care s-a însurat cu mama și s-a instalat în casa noastră.
Dar, indiferent cine a fost, mama a ținut secretul.
L-a îngropat.
L-a îngropat în ea toată viața.
Așa am făcut și noi. Apoi...
În august 1986,
cu trei ani înainte ca Thomas să intre în acea bibliotecă,
mama a simțit o umflătură la sânul stâng.
Sânul i-a fost îndepărtat.
O săptămână mai târziu, i s-a spus că a făcut metastază.
Oncologul i-a spus că, dacă are noroc, cu un tratament agresiv,
va mai putea trăi șase-nouă luni.
Cum adică șase-nouă luni?
Tatăl meu vitreg, fratele meu și cu mine am acceptat în felul nostru
boala și suferința mamei, condamnarea ei la moarte.
Fiecare dintre noi a făcut ceva pentru ea.
Thomas a petrecut ore întregi lipind și lăcuind
ceea ce el a numit "un colaj amestecat".
Tatăl meu vitreg a decis să refacă albumul ei pentru fotografii.
Proiectul meu pentru mama a fost cel mai ambițios.
Aveam de gând să refac bucătăria ei în stilul anilor '50.
Am vrut să-i arăt că eu o iubeam cel mai mult.
Bună, mamă!
Sau că numai eu înțelegeam blestemul familiei...
Refac bucătăria pentru tine.
Mai întâi, a avut parte de un soț capricios,
apoi, de un fiu schizofrenic, apoi, de cancer.
Mamă, am găsit un scris pe pereți. Pare să fie al bunicului.
Da. E al tatălui meu.
Mamă, ce s-a întâmplat?
Nimic. Continuă.
Nu vrei o bucătărie nouă?
Se petrec multe acum. E prea mult.
Dominick, dacă vrei să-mi faci un cadou, oferă-mi ceva mai mic.
- E nasol, mamă. - Nu fi înverșunat, dragul meu.
Vino aici. Vreau să-ți arăt ceva.
Am așteptat momentul potrivit.
De ce a trebuit să te îmbolnăvești, mamă?
- Ce e asta? - E pentru tine.
- Mamă... - Privește!
Ce e asta?
Ai lipit cheia pe cutie.
Ca să n-o pierzi.
Ești așa de dulce, mamă...
Ce e asta?
Mamă...
Ce e asta? E în italiană.
E povestea vieții tatălui meu.
Ai citit asta?
Am uitat și puțina italiană pe care o știam.
Văd numele lui aici. Ce mai scrie?
Scrie: "Istoria lui Domenico Onofrio Tempesta,"
"un om mare, cu origini modeste."
Avea o părere bună despre el. Nu-i așa, mamă?
Îmi doresc să-l fi cunoscut.
L-a cunoscut pe tatăl nostru?
Nu mă simt prea bine. Ar trebui să mă întind.
De ce nu putem vorbi despre asta?
- Mă ajuți să urc la etaj? - După tot...
Mă ajuți să urc, dragul meu?
Așa, mamă...
Întinde-te, mamă. Odihnește-te.
Te iubesc, mamă.
Intră!
- Nedra Frank? - Eu sunt Nedra.
Te-am sunat. Sunt Dominick Birdsey.
Am sunat în legătură cu manuscrisul bunicului meu.
- Aș vrea să fie tradus. - E interesant.
E al bunicului meu.
Nu am văzut o asemenea hârtie de mult timp. Bine.
Pare a fi italiana standard,
cu unele pasaje în dialect sicilian.
Vrei un preț estimativ? Opt dolari pagina.
Iar notele de subsol se plătesc separat, dacă va fi nevoie de ele.
Și sigur va fi nevoie.
Ele cât costă?
Nu știu. Cinci dolari, opt dolari...
Depinde de cât de mult text o să conțină.
Sunt studentă.
E ca și cum mi-ai cere să merg la un artist serios
și să-i spun: "Poți picta ceva care să se asorteze cu draperiile mele?"
Știi tu...
Cât crezi că o să dureze?
O lună. Două luni... Depinde de programul meu foarte încărcat.
Am nevoie de un avans de 400 de dolari.
Ai un pix?
Pix...
Mulțumesc mult, Morgan.
Am crezut că o să profiți de faptul că ești chipeș
și o să încerci
să-mi faci o surpriză...
Thomas e aici?
- E aici? - Nu, mamă. Azi nu s-a simțit bine.
- Vreau să merg acasă. - Mamă, e mai bine aici.
- Aici pot avea grijă de tine. - Vreau să merg acasă.
Bine.
Bună, Nedra! Sunt Dominick Birdsey.
Nu vreau să te deranjez, dar au trecut câteva săptămâni.
Da.
Fac 500 de lucruri odată. Ce ai pățit?
Știu că ești ocupată, dar mama e grav bolnavă.
Vreau ca manuscrisul să fie tradus înainte ca ea...
Lucrez la el chiar acum.
Mă distrez cu el. Am decis să las
câteva cuvinte și expresii în italiană, ca să înțelegi muzicalitatea.
- Muzicalitatea? - Da.
Italiana e o limbă muzicală.
Cum spui tu. Deocamdată, mă interesează numai engleza.
- Înțelegi? - Foarte bine.
Bine. Așadar...
Cum e?
- Cine să fie? - Știi tu...
Lucrezi de ceva timp la manuscris. Probabil că ai început să-l cunoști.
Ce părere ai despre el? Cum e?
Un traducător trebuie să fie în permanență obiectiv.
Reacțiile emoționale i-ar afecta capacitatea de a...
Bine. Măcar de data asta,
de dragul meu, poți să ai o reacție emoțională?
Nu îl suport. E un porc șovin.
În plus, e narcisist.
Nu știu de ce a scris așa ceva.
Relația cu fiica lui e...
- Nu înțeleg... - Cum e?
Dacă aș avea copii, nu l-aș lăsa pe omul ăsta să se apropie de ei.
Bine, Nedra. Mulțumesc.
- Mă poți suna oricând. - Bine.
Să mergem! O salutăm pe mama, apoi...
E aici. Vino!
Ce s-a întâmplat?
Am venit la mama. Nu vrei s-o vezi?
Ea vrea să te vadă. Vino, Thomas.
Ai spus că putem merge la McDonald's.
Nu te las aici.
Ce-i cu tine? Vorbesc serios.
Niciodată nu ai dat dovadă de un asemenea egoism!
A vrut doar să te așezi lângă ea.
- Mai mergem la McDonald's? - Nu!
Nu înțelegi, nenorocitule? Ai încercat să gândești suficient
cât să-ți dai seama că mama ta e pe moarte?
Boul dracului! Ridică-te!
Ridică-te acum!
O să opresc mașina!
Nu.
Vino aici! Ce faci?
Thomas!
Thomas...
Thomas!
Thomas...
Îmi pare rău pentru asta.
M-ai speriat de moarte. Îmi pare rău.
Te duc la McDonald's. Vino!
Dă-mi mâna!
Îmi pare rău. Mi-am pierdut cumpătul.
Da, Leo. Sunt aici. Mă uit.
De unde știi că e asta? E în ghidul TV?
Cred că asta este.
Picioare de crab. Când ați mâncat ultima oară așa ceva?
Landlubber o să vă arate.
Ăsta e clipul.
M-au îmbătrânit, ca să arăt ca un tată.
Ca un tată din suburbii. E o interpretare artistică.
Leo!
Avem un loc pentru tine.
La Landlubber puteți mânca așa ceva în fiecare seară. Mult.
- De ce râzi? - E amuzant. E uimitor!
Crezi că a fost bine?
Da. E o adevărată interpretare artistică.
O combinație între Brando, De Niro și Barney Fife.
Nu e o piesă de Shakespeare. E o reclamă.
E eufemismul anului, frate!
Vorbesc serios. Așteaptă puțin.
Când a fost descoperit, Bruce Willis era barman. Așteaptă o clipă.
Bună!
Leo, am musafiri. Trebuie să închid.
Era timpul.
Ce-ar fi să...
Mai am o întrebare. Ce fel de corp are?
La revedere! E gata?
Nu. E lucrarea mea de doctorat.
Cineva mi-a spart apartamentul,
așa că o iau după mine oriunde mă duc.
Lucrez în fiecare zi la manuscrisul tău.
De unde ai știut unde locuiesc?
- De ce? Era un mare secret? - Nu. Doar că...
- Pot să intru? - Desigur.
Am crezut că nu mă inviți în casă. E pe cec.
E scrisă la început.
Am văzut strada ta și mi-am spus: "Doamne, e Hillandale!"
Mi-am amintit.
I-au dat un nume prețios, cu iz britanic.
Am vrut să vorbesc cu tine, mai ales după ultima noastră discuție.
Ai spus, și ai avut dreptate,
că nu arăt niciun sentiment,
că nu mă implic emoțional când citesc.
Asta mi-a rămas în cap.
Mi-am făcut griji când ai spus că vrei să i-l faci cadou mamei tale.
Ea știe ce conține?
Nu.
Nu ar trebui să i-l dai mamei tale
înainte să-l citești.
- Am înțeles. - Da.
E aproape gata?
- Da. Doar că... - Aproape gata?
- Da. Poți să-mi faci o favoare? - Da.
- Poți să nu mă mai stresezi? - Da.
Nu mă prea descurc în condiții de stres.
Ai ceva de băut?
Da. Am bere și apă.
Aș vrea o bere. Te rog să-mi dai o bere.
Așadar, asta e casa ta?
- Cu ce te ocupi, Dominick? - Zugrăvesc case.
Ești zugrav. E perfect.
Sunt sigură că trebuie să fii puternic în meseria asta.
Da.
Soljenițîn?
Ce ai crezut că citește un prost ca mine?
Mickey Spillane? Hustler?
Sunt impresionată.
Ești mai profund decât pari la prima vedere.
Am avut o săptămână grea. Aveam nevoie de asta. Îmi dai și să mănânc?
Sau mă îndopi cu alcool și mă dai afară?
Pot să-ți dau cereale sau supă de pui.
Nu am altceva.
Sau am putea comanda o pizza.
Societatea s-a degradat. Cred că oamenii nu mai reușesc să gândească.
Ne-au adus pizza cu pepperoni, când eu am cerut brânză!
Cine e?
Soția mea.
Ești căsătorit?
Nu. E fosta mea soție. E Dessa.
Dessa. Cu ce se ocupă Dessa?
Lucrează la un atelier de produse ceramice, cu noul ei iubit.
E fascinant. Todd, fostul meu soț...
Era ca și cum aș fi fost măritată cu marchizul De Sade,
doar că aveam parte numai de durere, nu și de plăcere.
Marchizul de Todd...
Tu ai spus asta? E așa de amuzant...
Sau Todd de Sade.
Pot să te duc acasă? Afară e furtună.
Am un vehicul 4x4. Ai băut cam mult în seara asta.
Auzi ce spui? E ca o replică de agățat.
"Te duc acasă cu camioneta mea?" E înaltă, e mare, e lată?
E un F-150.
Trebuie să... Privește! Nu!
Am o idee mai bună. Ce-ar fi să ascultăm muzică?
Nu mă ajuta. Mă descurc cu aparatele electronice.
Îmi place piesa asta!
Aș fi crezut că asculți muzică clasică.
Vino!
Dansează cu mine!
Vino, Dom! Dansează! Mă lași să dansez singură?
E bine?
Ce se petrece? Ce e?
Nu plânge. Te simți bine? Ce e?
Ce e?
Sunt doar tensionat și...
Nu fi tensionat. Râzi?
- Nu. Doar că... - Ce e?
Am avut o perioadă grea. Sunt cam...
Nedra, te simți bine?
Ascultă... Ai rămas blocată?
- M-ai încuiat. - Nu te-am încuiat.
Ai făcut-o ca să te distrezi? Neandertalianul dracului!
Am fost cam agitat. M-am despărțit de curând de soția mea și...
Mai taci! De ce nu o suni pe soția ta?
Ca să ne compătimim reciproc, fiindcă am fost hărțuite sexual.
Stai puțin...
Nu a fost hărțuire sexuală. Tu mi-ai făcut avansuri.
M-ai pus să dansez în livingul tău!
Nu am vrut să fac asta!
Dumnezeule, am...
Te-am întrebat dacă te duc acasă. Am vrut doar
să primesc o traducere la un preț exagerat. Asta a fost ideea ta!
Nu a fost un preț exagerat!
Știi că nu arăt nimănui cum sunt cu adevărat?
Trebuie să-mi înfrânez pornirile
din cauza bărbaților ca tine, ratatule!
Stai puțin... Dă-mi voie...
Nu e de mirare că ești terminat!
Să stai cu bunicul tău e ca și cum ai sta închis într-o celulă cu Mussolini!
Dă-mi voie să-ți chem un taxi. Ești beată.
Tu ești terminat!
Lasă-mă să te duc cu mașina.
- Du-te dracului! - Ești nebună.
Așteaptă. Îți chem un taxi.
- Mai ține-ți gura! - Nu contează. Nu ar trebui să...
Taci!
Aprinde farurile!
Intră!
- Salut! Ce mai faci? - Salut!
Ce s-a întâmplat cu Nedra Frank?
S-a retras din programul de licență.
- Din motive personale. - Da.
Îmi pare rău să-ți spun asta, dar nu se simte bine.
Dacă vrei să vorbești cu ea ultima oară,
acum e momentul potrivit.
- Thomas? - Sunt Dominick.
- Thomas a spus că te iubește. - Se simte bine?
Foarte bine. Doar că azi a avut o zi grea.
- A răcit? - Știi cum se simte uneori.
- Nu... - Îmi pare rău pentru asta.
Pentru ce? Nu trebuie să-ți pară rău pentru nimic.
Ai fost o mamă grozavă.
- Ai fost grozavă. - Ce e asta?
- Nimic. - Ce e asta?
- E totul în ordine? - Da.
- Totul e în ordine. - Tu ești forța mea.
- Mamă, tu ești cea puternică. - Nu.
Ba da. Mereu ai fost puternică pentru noi.
Ești forța mea din ziua în care te-ai născut.
Să ai grijă de Thomas.
Să ai grijă de fratele tău.
- Știi că o să am. - O să ai grijă?
Promite-mi!
Promite-mi, Dominick!
Îți promit. Jur! Îți promit, mamă.
- Dragul meu, ce e asta? - O să am grijă de el, mamă.
O să am grijă de el.
Ce mai faci, amice?
Am vești proaste, Thomas.
Mama a murit ieri.
Pot să-mi recuperez colajul?
Bineînțeles.
Îmi pare rău, Thomas.
Nu e vina ta, Dominick.
A fost voia Domnului.
Ea mi-a luat manuscrisul. Vi l-am dat vouă. E proprietatea mea.
- Nu. - Vi l-am dat vouă...
Înțelegerea pe care ai făcut-o... Ascultă...
Ea lucrează aici.
Nu are nicio legătură cu Universitatea.
- Ea lucrează la Universitate. - Da.
I-am dat manuscrisul în perioada în care lucra aici.
Faceți-mi legătura cu ea. E tot ce vreau.
Nu am cum să-ți spun adresa și numărul ei de telefon.
Pot să vorbesc cu șeful tău?
- Eu sunt șefa ei. - Tu ești șefa? Bine.
- Trebuie să pleci! - Bine. O să plec.
În cei trei ani care au trecut de la moartea mamei,
boala lui Thomas s-a agravat tot mai mult.
A venit ziua în care a intrat în biblioteca Three Rivers
și a făcut acel sacrificiu.
A trebuit să-i dau vestea tatălui meu vitreg
când s-a întors de la pescuit.
Ce a făcut?
Știi care a fost mereu problema cu băiatul ăsta?
Ea l-a cocoloșit tot timpul.
Cu tine a fost altceva. Tu te-ai descurcat singur.
Îmi amintesc când erați pe terenul de baseball.
Mă uitam la voi. Erați foarte diferiți.
Dacă ea m-ar fi lăsat să-l cresc așa cum ar fi trebuit crescut,
în loc să se amestece tot timpul,
poate că nu ar fi fost așa cum e acum.
Ray, suferă de schizofrenie paranoidă
din cauza dezechilibrului chimic din lobii frontali
și a tuturor celorlalte rahaturi despre care ne-a spus dr. Reynolds.
- Nu e vina mamei. - Nu spun că e vina ei.
A făcut tot ce a putut pentru amândoi. Să nu uiți asta.
Nu vii?
E la 422. Vin imediat.
Bine.
Bună, Sadie! Mă mai cunoști?
Ce mai faci?
- Dumnezeule... - Vino aici!
Ce dracu'...
Te simți bine?
Mă simt bine, ținând cont de cele întâmplate.
Cât de bine poate fi.
Mai ales acum, că a devenit "ciudățenia săptămânii".
Ieri l-au dat la știri toată ziua.
Nu vor să înceteze.
Da. A sunat cineva de la Enquirer aseară.
A spus că ne dă 300 de dolari
pe o fotografie recentă a lui.
Și o mie, dacă îi dăm una cu el fără mână.
Joy a încercat să mă convingă să fac asta.
Mințile curioase vor să știe.
Mințile curioase să se ducă dracului!
Nu pot să cred că mai trăiește corcitura asta.
- Uită-te la bătrânica asta... - A trecut mult timp.
- Vrei s-o saluți? - Da.
Trezește-te, bunicuțo! Ți-l amintești pe tipul ăsta?
Ce mai face sora ta?
Bine. Are multă treabă.
Leo nu o scoate din minți?
Nu aș spune asta. Leo...
E amuzant.
Oamenii spuneau că noi doi o să ieșim în evidență.
E ciudat.
Frumoasă dubă! Good Earth Potters.
"Vase de ceramică făcute manual." E grozavă.
- E a lui Dan. - Mi-am dat seama.
Da.
De ce plângi?
M-am tot gândit la mama ta.
Povestea asta ar fi distrus-o.
Mulțumesc că ai venit.
- Puteai să nu faci asta. - Știu.
- Nu erai obligată. - Am vrut să vin.
Îl iubesc mult pe fratele tău.
Nu știu de ce ar trebui să faci asta acum.
Îmi pare rău.
E în ordine.
Îmi pare rău.
E în ordine.
Ai fost la el?
De ce nu?
Nu știu. M-am răzgândit.
Să plecăm de-aici! Să nu faci caz din asta.
Ai văzut-o pe Dessa? A fost în vizită.
Vrei să intri? Îți fac un sandvici?
Nu, mulțumesc. Trebuie să mă întorc la el.
O să-l transfere diseară.
- Da. - Spune-mi ceva...
De ce nu i-ai lăsat să încerce să-i pună mâna la loc?
Acum are și un handicap fizic, pe lângă cel psihic.
Șansele ca operația să reușească erau de 50%.
Dacă nu ar fi reușit, ar fi avut un țesut mort la capătul brațului.
În plus, Ray, nu l-ai auzit.
Pentru prima oară în 20 de ani, putea să ia singur o decizie. Nu am putut.
Știu că asta nu-l face erou.
Dar a fost alegerea lui. Era mâna lui.
- Ce se petrece? - Unde te duci?
- E ruda cea mai apropiată. - Îl transferăm.
Știu. V-am așteptat toată seara. E fratele meu.
Thomas, o să te ducă la Settle.
Te simți bine?
- Thomas, te simți bine? - Dă-mi piciorul.
- Pot să intru, să-l ajut? - Nu. Ne descurcăm singuri.
Ce faci cu cătușele?
Nu îl poți lăsa să plece de aici cu demnitate?
- Asta e procedura. O să fie bine. - Știu. Nu trebuie să...
- Poate fi violent. - Nu e violent.
A protestat împotriva războiului. Nu e violent.
- Asta e părerea ta. - Calmează-te.
Sunt calm.
Bush ar trebui să-i arate nebunului de Hussein cine e șeful.
Așa cum a făcut Reagan în Grenada. Să-și încordeze mușchii.
Nenorocitul ăla de Saddam e un nebun.
Vrei să schimbăm subiectul? Te rog!
Te simți bine?
Îmi citești din Biblie, Dominick? Din Psalmi?
Unde sunt Psalmii?
La jumătate, între Cartea lui Iov și Pildele lui Solomon.
- Citește-mi Psalmul 27. - Psalmul 27... Bine.
"Dumnezeu este adăpostul meu. De cine mă voi teme?"
"Când se vor apropia de mine cei răi, ca să mănânce din trupul meu,"
"cei ce mă necăjesc și vrăjmașii mei, aceia au slăbit și au căzut."
"De s-ar rândui împotriva mea oștire, nu se va înfricoșa inima mea."
"Auzi, Doamne, glasul meu cu care am strigat,"
"miluiește-mă și mă ascultă."
"Că tatăl meu și mama mea m-au părăsit,"
"dar Domnul m-a luat."
Dominick, ce mai face Ray?
Ray e bine.
- E supărat pe mine? - Nu e supărat pe tine.
- De ce nu mă vizitează? - E plecat din oraș.
S-a întors azi de la pescuit.
De fapt, ieri sau alaltăieri.
A fost o săptămână grea. Am pierdut șirul zilelor.
- Grea din cauza mea? - Nu din cauza ta.
- E supărat pe mine. - Nu e supărat pe tine.
E supărat pe mine.
Stai puțin... Ai trecut.
Trebuie să te întorci.
Nu. Nu merge la Settle.
Cum adică nu merge la Settle? Are un stand cu cafea acolo.
Are un stand cu ziare.
Nu știu nimic despre niciun stand.
Am primit ordin să-l ducem la institutul Hatch.
- Nu la Hatch! Dominick, ajută-mă! - Hatch?
Nu merg acolo. O să mă omoare!
Dominick, ține-l sub control pe fratele tău.
Liniștește-te. Lasă-mă să mă ocup eu de asta.
- E o mare greșeală. - Nu e nicio greșeală.
Vrei să întorci, să mergem la Settle?
Îi cunosc pe cei din schimbul de noapte. O să-l sune pe medicul lui.
Nu se poate. Trebuie să respectăm ordinele.
Mă călcați pe nervi. Liniște!
Să te asiguri că e făcută cafeaua, că ai mărunțiș...
... că nimeni nu citește "Wall Street Journal", al lui Ahamed!
Taci o clipă! Mă ocup eu de asta.
- Trebuie să urinez. - E în ordine.
Aproape am ajuns.
- Ai frați? - Patru frați.
Așadar, mă înțelegi. Cinci minute.
Atât îți cer.
Ce dracu' faci? Ține-ți mâinile acasă!
Nu vrei să pui mâna pe un polițist înarmat!
- Ai înțeles? - Da.
Trebuie să merg la baie. E o baie în clădirea asta?
Ține-ți gura! Să mergem! Jocul s-a terminat.
M-am săturat de copilăriile astea. Să mergem!
Dominick, fă-ți un serviciu.
Nu spune nimic. Lasă-i să-l înregistreze.
Salut!
Trebuie neapărat să merg la baie. Mă apucă des.
- El cine e? - Sunt fratele lui. E...
O secretară a făcut o greșeală. Locul lui e la Settle.
Dl Birdsey îl vizita pe pacient când am venit să-l luăm,
iar pacientul a cerut să-l însoțească.
Ne-am gândit că o să-l liniștească și l-am luat cu noi.
Nu e agresiv. Nu a rănit pe nimeni niciodată.
E la fel de agresiv ca Bambi.
Îl sun pe medicul lui și rezolvăm problema.
Lucrez la un stand de cafea, la Settle.
Sunt așteptat acolo mâine-dimineață.
Poți să-l însoțești pe fratele tău în prima etapă.
Dar nu poți intra în secție. Ai înțeles?
Nu ai voie să treci de pază.
Doctorul va fi sunat mâine-dimineață. Să mergem!
De ce să nu-l sun acum? Poate că nu mai e nevoie să intrăm.
- Trebuie să merg la baie acum. - Wilson, deschide ușa 1!
Dominick, îți dau un sfat. Fă-ți un serviciu și ține-ți gura.
Locul lui nu e aici. L-ați adus unde nu trebuie.
Nu are ce căuta într-o închisoare de maximă securitate.
Scuză-mă... Poți să mă ajuți?
Poți să-l suni pe medicul lui, dr. Willis Ehlers, de la Settle?
Întreabă-l dacă Thomas Birdsey trebuie să fie aici.
Dr. Ehlers nu tratează pacienți la Hatch. Nu e angajat aici.
Asta spun și eu.
Dr. Ehlers e la Settle, unde ar trebui să fie și fratele meu.
Nu are ce căuta aici. Vrei să-l suni?
Poți să-l trezești. N-o să se supere.
Aici scrie că a fost mutat la un alt medic.
Cum adică? Cine l-a mutat?
Nu pot să divulg această informație.
- Scuză-mă! - Noul lui medic o să te anunțe.
Sau te poți întâlni cu asistentul social care se ocupă de caz.
Îl cunoști pe dr. Ahamed?
E administratorul complexului.
O să aveți necazuri mâine, când o să intre în birou
și n-o să găsească "Wall Street Journal" și brioșa lui.
N-aș vrea să fiu în pielea voastră mâine,
când o să afle că mă țineți aici împotriva voinței mele!
- E în ordine. - Te rog!
- Ce s-a întâmplat? - Îmi pare rău, Dominick.
N-am putut să mă abțin. Ți-am spus că am nevoie la baie.
Nu îți face griji. Nu e mare lucru.
Iată care e ideea... Nu plec nicăieri până nu iese de aici.
Și o să iasă în seara asta, așa că să-l sune cineva pe medic!
- Nu țipați, domnule! - Sunați-l pe dr. Willis Ehlers!
Doctorii sunt sunați în afara programului doar în caz de urgență.
E o urgență. Nu l-ați lăsat să meargă la baie.
Credeți că o să-l las aici, cu voi, naziști nenorociți?
- Domnule... - Ce e?
Cazurile de urgență nu sunt stabilite de rudele pacienților.
- Ci de cadrele medicale. - Lăsați-mă să vorbesc cu o asistentă.
Asistentele de la Hatch nu discută cu familiile pacienților.
- Atunci, cu asistentul social. - E chemat doar de spital.
O să terminăm asta în secție. M-am săturat de gemenii ăștia.
- Să mergem! - De ce nu mă ascultă nimeni?
V-am spus că e o greșeală administrativă.
Trebuie să fie la Settle.
Poate că așa e, dar nu va ajunge acolo în noaptea asta.
- Poate, mâine-dimineață. - L-ați dus unde nu trebuie!
Nu poți face nimic până mâine-dimineață.
Te ducem înapoi la Shanley.
Nu plec nicăieri până nu rezolvăm problema.
- Pot să vorbesc cu asistentul social? - Nu în seara asta.
Trebuie să-ți faci o programare, ca toți ceilalți.
Ralph! Ralph Drinkwater! Ce mai faci?
Ralph, poți să mă ajuți? Vorbește cu oamenii ăștia.
- Ralph! - E ultima ta șansă.
Nu plec de aici până nu vorbesc cu asistentul social.
Să nu îl atingeți!
- Pot să vorbesc cu asistentul social? - Nu în seara asta.
Lăsați-mă să vorbesc cu asistentul social.
- Trebuie să pleci. - Vreau să vorbesc cu asistentul social.
Tu ești asistentul social? Pot să vorbesc cu un asistent social?
Calmează-te! Nenorocitule!
Lasă-mă în pace! Îți place rahatul ăsta?
Îi pipăiți pe oameni în timp ce îi percheziționați, perverșilor!
- Luați-l de-aici! - Cretinul dracului!
Subtitrare: Retail
Sincronizare: Kopa Subtitrări-Noi Team