Groblje na ivici Tri Riversa je skromno mesto.
Na južnom kraju, posle mesta gde mi je deda sahranjen,
utabani puteljak vodi do reke.
Pratite zvuk vode i dovešće vas do mesta od kog zastaje dah.
Svi ovde to mesto zovu jednostavno Slapovi.
Slapovi su ujedno i idilično i problematično mesto u Tri Riversu.
Ovde je bilo samoubistava.
Nesreća, ubistava.
Kad smo bili treći razred, tamo je nađen
leš naše školske drugarice Peni En Drinkvoter.
Peni En i Ralf bili su, osim nas, jedini blizanci u školi.
Tomas ija smo ih smatrali crncima.
Ali bili su mešani, delom crnci, delom belci, delom Indijanci.
Prestani! Šta vi imate kod svoje kuće?
Tomas ju je voleo, ali ja nisam.
Nisam hteo da sedim s njom.
Smrdela je na mokraću, jela lepak i cuclala dugmad odrpanog džempera.
Povrh svega, Peni En je bila lažljivica.
Lagala je za ocene, koliko joj roditelji zarađuju.
Lagala je za sve.
Mama će mi na proleće kupiti ponija.
Biće smeđ s belom prugom na njušci.
Ti si jedna obična velika lažljivica!
U trećem razredu to više nisam mogao da trpim.
Odlučio sam da i sam smislim laž.
Izmislio sam da je krala keks nekom klincu u hodniku.
Gde je? -U hodniku. -Pričekaj.
Peni En! -Gđa Henko pisala je direktorki gđi Has.
Oboje nas je poslala kod nje.
Gđa Has je poverovala meni, a ne Peni En.
Njeno poricanje preraslo je u kombinaciju plača i kašljanja.
Neobično je podsećalo na lavež psa.
Bio sam zadovoljan jer sam je naučio pameti.
Ali bratovljev pogled podsetio me je da je krađa bila moja izmišljotina.
Stalno to radi, podseća me na moje greške.
Peni En je suspendovana s nastave na tri dana.
Ali nestala je i više se nije vratila u školu.
Dominik, hajde.
Je li vaš lik negativac ili dobričina? Neko ko krade?
Kako su nedelje prolazile, sve mi je bilo teže da sedim do njene klupe.
Kako ubistvo nije rešeno, počela je da me posećuje u noćnim morama.
Škola je kupila malu vrbu i održala svečano sađenje u njenu čast.
Trećaci su morali da napišu sastav o tome kako će pamtiti drugaricu.
Bila je dobra drugarica.
Obično sam znao šta učitelji žele i pisao tako sentimentalno
da su me izabrali da sastav pročitam naglas.
Svakog je mogla da nasmeje, pa i učitelje.
Bila je dobra i voleo bih da je još s nama.
Hvala.
Posle govora nikoga nisam mogao da pogledam.
Posebno mog brata i Ralfa.
Sakrio sam se na sigurno kod gđe Has.
Bili smo saučesnici.
Ona ija zaverili smo se da zagorčamo život Peni En pre neku nedelju.
ZNAM DA JE OVO ISTINA
Sedite. Imam dobru vest.
Sudija je odlučio da odbaci krivičnu prijavu protiv vašeg brata.
Odlično. -Fantastično. Ali imamo i lošu vest.
Sad je u nadležnosti psihijatrijske bezbednosne komisije.
Prilično su agresivni u izricanju kazni.
Kad je slučaj pod lupom, to je minus.
Ali još više me brine to što su već zakazali saslušanje.
Kada je? -U sredu, 31.
Ove srede? -Tako je. Srećna Noć veštica!
Ali to bi moglo da bude dobro, zar ne? Možda ga puste. -Ne znam.
Obično vrištim da su svi neeñkasni,
ali sad se baš pitam šta se događa. -Ako je ovo nekakva podvala
da ga bace iza rešetaka, napraviću haos.
Borite se za brata, ali smirite se. Zelim da radim na tome,
da se pripremimo da izbavimo vašeg brata.
Ne želim da kažete ljudima da sam ovo rekla...
Ali među nama, [nislim da bi morali da ga puste. -Sta se dogodilo?
Prošle nedelje vam je ovo mesto bilo idealno za njega,
a sada bi trebalo da ga puste? -Da. -Zašto?
Zato što sam ga videla, Dominik.
Ne snalazi se dobro ovde.
Svi to vide. Strašno je pasivan, stalno ga maltretiraju.
Ovde ima ozbiljnih kriminalaca, a vaš brat to nije. On je nežna duša.
Znate šta je najgore? To što ne smem da posetim svog brata.
Dobićete dozvolu ovih dana, pa ćete ga posetiti.
Ovo je vrlo nezgodno mesto za paranoične šizofreničare.
Stvarno ih neko stalno posmatra.
Više bi mu odgovaralo umerenije obezbeđenje. -Rekao sam vam!
Znam. -Niste me slušali! -Sad vas slušam.
I vi ste najpametniji dečko u razredu. Dobili ste peticu.
Sad sam uz vas. Zar ne znači to nešto?
Znači nešto. Moramo da osmislimo nekakav plan.
Vaša vrela sicilijanska krv ne ide nam u korist.
Morate biti smireni i sabrani na saslušanju.
Doći ćemo usredsređeni i izbaviti ga. Važi?
A znate kako? Napisaćemo scenario.
Vi ćete ga napisati. -Scenario? -Sta ćemo reći na saslušanju.
Šta mislite o bratu, da znate da ovo nije mesto za njega.
Mogu li da vam verujem?
Možete, Dominik. Možete.
Napišite to.
Šta da napišem? -Počnite s osećanjima prema bratu.
Kakav je on, da ga jedan incident ne određuje.
Znate, pišite iz srca.
Ralfe! Kako si, čoveče?
Dugo se nismo videli.
Da li viđaš mog brata?
Viđam.
Jesu li dobri prema njemu? Nisam ga video od prve večeri.
Ne puštaju me kod njega dok ne dobijem dozvolu.
To ne bi smeo da bude problem, zar ne?
Prošlost ti je sigurno belački čista.
Samo me zanima je li dobro. Jesi li video da ga maltretiraju?
Socijalna radnica je u redu, ali vidiš li nešto što osoblju promakne,
javi mi se. Daću ti moj broj.
Znam da mi nisi ništa dužan, ali ako nešto vidiš...
Samo dok ne dobijem dozvolu.
Znam da imaš posla, ali javi mi ako nešto vidiš.
I pomisliš da bi trebalo da znam.
Da tebi učinim uslugu?
Dobro, hvala, Ralfe.
Hvala ni na čemu, druže.
Eno ga tamo.
Njegovo odeljenje je upravo na rekreaciji.
Rekao si da želiš da ga vidiš.
Hvala ti.
Bože, užasno izgleda!
Zapali mu jebenu cigaretu, prokleti zlostavljaču!
Ko je tip s kaubojskim šeširom koji glumi Džona Vejna?
Ralfa Drinkvotera nisam video od mature 1968.
Tog dana smo primili zajednički poklon od naše mame.
To je za obojicu.
Moji maturanti! Hajde, Dominik!
Tako!
Mama pisaću mašinu nije kupila, nego dobila u zamenu.
Godinama je skupljala trgovačke marke
u nadi da će ih iskoristiti za stojeći starinski sat.
Prevalila je pola puta do cilja kad je promenila plan
i nabavila nam pisaću mašinu.
Rekla je, naš uspeh je važniji od nekog blesavog starog sata.
Mislim da je pod "uspehom" zapravo mislila na našu bezbednost.
Godinu dana ranije komšija Bili Kovington poginuo je u Vijetnamu.
Mene njegova smrt tada nije dirnula, ali mamu je mnogo pogodila.
Bio je četiri godine stariji
i celog života je bio nagoveštaj šta čeka njene dečake.
Vijetnam nas može ubiti.
Fakultet bi nam sačuvao glave.
Kao maturant želeo sam da se udaljim od svoje sjebane porodice.
Ali zbog troškova nisam mogao da se razdvojim od brata.
Pa sam žestoko lobirao da ne delimo sobu.
To su samo različite sobe! I dalje ćemo biti u istom kompleksu.
Možda u istom domu. -Ne može.
Tomase, vreme je da svako postane svoj.
A naša pisaća mašina? -Sta s njom?
Pripada obojici. Gde će živeti ako živimo razdvojeno?
Prenosiva je. Doneću ti je kad god ti zatreba.
Zašto bih čekao da je ti meni doneseš kad meni treba?
Neka bude kod tebe. -Ne. -Tomase! -Ne.
Zanimljivo je to da je posle sveg tog cirkusa
jedva pipnuo pisaću mašinu cele prve godine.
Nije baš ni knjige otvarao.
U gimnaziji je bio prilično savestan učenik.
Više se trudio za svoje četvorke nego ja za petice.
Ali na faksu Tomas nije mogao da ustane iz kreveta.
Stižem!
Leo!
Bože! Zabio si se u kamion s kolonjskom?
Prirodno sam mošusan.
Hoće li i on? -Ne počinji.
Dobro veče, kako ste? -Sjajno, a vi? -Super. I mi smo sjajno.
Baš smo stigli iz I. A.
Poznate ste mi. Viđali smo se na parkingu "Foksa"?
Glumice smo. -Glumice? Kakva slučajnost!
Mi smo kaskaderi.
Jesi li gledala "Buč Kasidi i Sandens Kid"? -Naravno.
Znaš ono kad Pol Njumen i Robert Redford skoče niz liticu?
Robert Redford, Pol Njumen.
Lažete nas, to nijç lepo. Zdravo! -Ma ne! Cekaj...
Nije upalilo.
To mrzim.
Čistu peticu koja je toga svesna.
To je bolest mozga. Daj mi radije normalnu četvorku
nego bahatu peticu. -Ocenjujete ženske?
Pokušavamo nešto da uhvatimo, peticu ili četvorku, ako bog da.
Sigurno će na njih ostaviti utisak vaša osećajnost.
Šta želite? -Dva pivska koktela.
Izvini!
Ruke sebi ili letiš napolje! Jasno? -Samo sam hteo da te dozovem.
Pusti je, jebote! -Ne moraš da me štitiš!
Ako hoćeš da se tučeš u moju čast, nosi se! -Izvini!
Idem da prošetam.
Izvini.
Mislim da si ga potopila. Pričekaj malo pa ponovo probaj.
Ali ne pokušavam da te spasem.
Zahvalna sam ti što si pokušao da me spaseš od onih kretena.
Kakvi skotovi! -Jesu.
Dobila si otkaz? Dala si ostavku?
Zamena je konačno došla, ali hvala.
Gde stanuješ? Možda ortak ija možemo da te povezemo.
Nisam sigurna da sam petica, mogu li s vama?
Ja ne ocenjujem žene, on je čudan. Izvini.
Ali ti bi bila petica da ocenjujem. Ali ne ocenjujem.
Dobro si se snašao.
Kako se zoveš? -Dominik. -Dominik?
Italijan si? -S jedne strane.
A sa druge?
Svašta pomalo.
Ja sam Desa, inače.
Izvini, nisam te pitao kako se zoveš. Baš mi je drago, Desa.
Pokušaj ponovo da ga upališ. Auto. -Da vidimo.
Živ je! Hvala ti. -Nema na čemu.
Bilo mi je lepo u razgovoru s tobom. -Takođe.
Trebalo bi ovo da ponovimo. -Može!
Vidimo se.
Zdravo! -Zdravo!
Laku noć!
Jesi li upoznao neku devojku?
Šta ako jesam? -Jesi li?
Jesam.
Jeste li otišli u krevet zajedno?
Koji...
Održaćeš mi govor o predbračnom seksu?
Samo me zanima.
Šta te zanima? -Kako je to...
Kako je to biti u devojci.
Ne znam, to je...
Osetiš intimnu povezanost s drugom osobom.
Neko vreme ste spojeni.
Kao da ste magneti. Tvoje i njeno telo.
Kad se uzbudi, ovlaži se iznutra.
Želi da uđeš u nju. Pripremi se i kad uđeš...
To je...
Kako je to?
Nikako. Tomase, ne tiče te se.
Ako te to zanima, izađi iz sobe, nađi žensku i pomeri joj mozak.
Sad umukni i spavaj.
Samo se brinem. Ne želim da ti se desi nešto ružno
zato što te volim i trebaš mi.
Zato što si mi brat. -Da.
Znate li šta me pogađa kad se prisetim tog razgovora?
Koliko je još bio prisutan.
Kako to mislite?
Još je mogao da se brine za druge, a ne samo za sebe.
Tomas je još bio svoj, a ja sam protraćio to vreme.
Protraćio sam taj poslednji zajednički trenutak.
Sećam se svoje svadbe.
Bio je previše bolestan da dođe,
ali ranije sam se spremio i seo u auto s Leom
i otišli smo u bolnicu, bio sam u smokingu.
Video sam ga tamo.
Rekao sam: "Tomase, čoveče...
Da je situacija drugačija, bio bi mi kum."
Kako je reagovao? -Nikako.
Kao da nije bio tamo.
Bio je urađen, klordiazepoksidom, mislim, više ni ne znam.
Reakciju sam uspeo da dobijem samo kad se Anđela rodila.
Posetio sam ga tog popodneva i izvadio cigare.
Rekao sam mu da je postao stric i nasmešio se.
Shvatio je.
Ali nikad je nije upoznao.
Prošle su samo... jebi ga...
Prošle su samo tri nedelje, nismo stigli, imali smo pune ruke.
Tog jutra smo hteli da je odvedemo kod njega u posetu.
Ali ona je...
Zdravo, tupadžijo. Rezervisao sam nam teren sutra u 9 h.
Moramo da te vratimo u svet živih.
Razvaliću te! U 9 h, nemoj da me ispališ. -Dobro.
Halo? Ovde Rut Rud, treba mi...
Halo? G. Berdsi?
Ovo je peta poruka za dva dana. -Izvinite, imao sam pune ruke posla.
Ovde dr Bejtson, treba mi Džoj Henks.
Dobili smo vaše rezultate, zovite nas što pre možete.
Serviraj. -Triko ti se uvukao u guzicu?
Razbio bih te ijače, ali svašta me muči. -A mene zato ništa ne muči!
Imao si sreće! -Baš.
Hajde koncentriši se. -Pokušavam. Jesam li ti rekao za audiciju?
Za jedan film. Nije visokobudžetni.
Požuri.
Zdravo. Šta je? -Izvini što sinoć nisam došla kući.
I preksinoć. -Ljutila sam se na tebe.
Gde si bila? -Kod Teda.
Mogu li da ti se iskupim?
Ne svađajmo se više.
Mogu li da se vratim? -Dobro.
Samo dobro? -Dobro, može. -Možemo li da igramo?
Mogu li da se vratim? -Hajde da igramo!
Neko te zove, zato sam došla. -Molim? -Zena iz bolnice.
Iz koje bolnice? -U kojoj ti je brat.
Zašto nisi rekla? -Ti si joj dao moj broj na poslu.
Gde ćeš?
Hvala što ste tako brzo došli.
Dobili ste dozvolu, možete da ga posetite.
Moramo da razgovaramo pre nego što odemo tamo. -Dobro.
Država zatvara Setl, možda već u martu.
Ne primaju nikog, a to je problem. Ako ga puste, gde će?
Sa mnom. -S vama? -Da. A šta ću? Zelimo da ga izvučemo, zar ne?
Da, ali ne shvatate koliko će biti teško. Pazićete na lekove,
nadgledati higijenu. Moraćete bukvalno da zaključate noževe.
Šta vam to znači? -Takva je stvarnost, Dominik. -Znam.
Zašto se sprdate? -Ne sprdam se.
Imate posao, život. -Znam, ali nema izbora. Ovde neće ostati.
Želimo li da ga izvučemo ili ne? -Da, ali shvatite o čemu je reč.
Mesto mu je u ustanovi. Daću sve od sebe da ga negde smestim.
Ali trenutno ne znamo gde je to. Znate li šta mi danas od vas treba?
Razmislite kako bi vam bilo kao jedinom Tomasovom staratelj...
Od jutra do mraka. Odlučite posle današnje posete, važi?
Evo nas.
Sedite ovamo.
Samo što nije stigao.
Pokušajte da ga usredsredite na sastanak. -Dobro.
Jebote. -Evo ga.
Zdravo, druže.
Pacijent mora da sedi s ove strane stola, a vi tamo.
Nema rukovanja, zagrljaja niti bilo kakvog kontakta. -Hvala.
Kako si, druže?
Jadno.
Jadno? Zašto si jadan?
Ralf Drinkvoter je ovde domar.
Da, video sam ga. Isti je, nije se promenio posle toliko godina.
I ti dobro izgledaš.
Ma šta? Izgledaš, s obzirom na... -Na šta?
Sve ovo.
Na tvoju šaku, ovo mesto.
Razmišljam o tome da se proglasim korporacijom. -Molim?
Korporacijom, čitam o tome. Da se zaštitim.
Ako postanem korporacija, biću zaštićen pokuša li neko da me tuži.
Zašto bi te neko tužio? -Mogu li da dobijem cigaretu?
Ne, žao mi je. Nije dozvoljeno.
Ne smemo da se šetamo, hrana je odvratna.
Juče su za ručak bili pirinač i pasulj.
Uz pšenični hleb i ananas iz konzerve.
U pirinču i pasulju sam našao mrtvu bubu. -Jesi li se nekom požalio?
Da ti daju drugu porciju. Ako se to ponovi,
šta bi mogao da uradiš da pomogneš sebi?
Sećaš se naših šetnji uz Slapove, ti, ja i Desa?
Vi ste zastajali i čitali nadgrobne ploče.
Čitali ste dedinu ploču.
Zašto baka nije sahranjena pored njega?
Ne znam. Mama to nikad nije spominjala.
Sećaš se kako si skidao patike i čarape i gazio po vodi?
"I pokaza mi reku vode života, bistru kao kristal:
izvire iz prestola Božjeg i Jagnjetovog."
Može usluga, Dominik?
Svakako, šta god treba.
Možeš li da napuniš bokal u reci i doneseš mi ga?
Šta će ti? -Želim da se operem njom da mi pomogne da izlečim infekciju.
Nečist sam. -To ti dobro izgleda.
Šta? -Tvoj zglob. Izgleda da zarasta.
Mislio sam na mozak.
Ako se operem rečnom vodom, izlečiće mi mozak.
To nije dozvoljeno. Ne smete da unesete vodu.
U čemu je problem? Doneo bih malo vode. -Ništa ne smete da unesete.
U čemu je problem, jebemu? -Nisam ja pisao pravila.
Pokušaću ja to da sredim. Ali sad moramo da razgovaramo o sastanku.
Sećaš se, Tomase, sastanak je u sredu?
Razgovarali smo o saslušanju. -Da. Odlučiće hoće li da me puste.
Da. Ja ću biti tamo, kao i dr Patel i Dominik.
A i ti. -To ste mi već rekli, znam. -Odlično.
Bitno je da znamo šta ćemo reći.
Sećaš li se koje će ti pitanje verovatno postaviti?
O mojoj šaci. -Tako je. Šta ćeš reći kad te pitaju za šaku?
Kako je Rej? -Moramo da se usredsredimo. Hajde, Tomase.
Šta ćeš reći kad te pitaju zašto si odsekao šaku? -Odgovori joj.
Čoveče, hoćeš odavde, zar ne? Onda moraš da joj odgovoriš.
S obe strane reke, drvo života što rodi dvanaest puta,
svakog meseca svoj rod.
A lišće drveta za zdravlje je narodima. -Odgovori!
Odgovaram! Slušao sam Bibliju.
Odsekao sam šaku zbog zdravlja naroda.
Nas dvoje se mnogo trudimo da te izvučemo.
Znamo da ti je ovde grozno.
Ali ako na saslušanju počneš da sipaš budalaštine iz Biblije
umesto da odgovaraš na pitanja, ostaćeš u Heču.
Večeraćeš bube. -Dosta, Dominik. -Moramo mu jasno dati do znanja.
Slušaš li me, Tomase?
Pusti Bibliju dok razgovaraš s facama iz komisije.
Ako te pitaju da li se kaješ zbog čina iz biblioteke, reci da se kaješ.
Gde je Desa? Šta je bilo s njom?
Ne počinji o tome, znaš šta je bilo. Razveli smo se.
Slušaj. Ako kažu... -Imali su ćerku, ali je umrla.
Moja nećaka. Desa mi je dala da je nosim.
Prestani! Moramo da razgovaramo o saslušanju.
Reći će ti šta da kažeš, a šta ne da te puste. Jasno?
Desa mi je drugarica. -Dođavola! Slušaj me!
Drugarica mi je, bila u braku s Dominikom ili ne.
Još si joj drug.
Tomase, šta ćeš reći kad te pitaju za šaku? -Reći ću istinu. -Dobro.
Kako glasi istina? -Da sam žrtvovao šaku da sprečim armagedon.
I upalilo bi, ali izolovali su me ovde da me ućutkaju.
Mirovni pregovori bili bi u toku da rat nije tako unosan.
Muče me ovde.
Bube u hrani nisu najgori deo. -Smiri se!
Moramo da te izvučemo, imaš saslušanje. -U krevetu zmije.
Smviri se, jebote. -Zileti u kafu.
Smiri se, Tomase. -Nabijaju mi Iaktove niz grlo.
Nečist sam, Dominik.
Imaju ključeve, siluju me.
Uđu u moju ćeliju i siluju me. -Dođi.
Nečist sam! -Tomase...
Metar i po od pacijenta, gospodine! Bez fizičkog kontakta!
Preuzimam odgovornost, samo ih pusti načas, molim te.
Izvući ću te odavde.
"Najveće su tuge neme."
Molim te, ne ljuti se na mene, Dominik.
Molirp te, nemoj da se ljutiš. Zao mi je. Molim te.
Objasni mi šta se dogodilo, jebote.
Konačno sam napisao rad iz engleskog.
Išao sam da ga otkucam, ali nisam mogao da nađem ključ. -Bože!
Čekao sam te i čekao.
Više nikad ne znam gde si.
Kao da nemam cimera. -Da nisi mene za ovo okrivio, jebote!
Pomislio sam da želiš da me obore da bi me izbacili.
Zato što ne želiš da budem ovde i hoćeš da budem sam.
Nije tako. -Zato što hoćeš svoj život i ne želiš da budeš sa mnom!
Tomase, ako te izbace, mami će srce prepući.
Mogao bi da završiš u jebenom Vijetnamu i ostaneš bez glave!
Dominik, možeš li, molim te, da mi otkucaš rad?
Kupiću ti novu futrolu za mašinu, samo moram da predam rad do 7 ujutru.
Zašto bih ti ja kucao rad? -Moje ruke...
Nikako da prestanu da drhte.
Profesorka neće popustiti, ako ga predam u 7.01 h, neće ga primiti.
Mislim da se okomila na mene. -Možeš li da se smiriš?
Smiri se.
Mogao sam da ga napadnem zbog toga što je uradio.
Zbog toga što cele godine ništa nije radio.
Bio sam besan, ali i bojao sam se.
Uspeo sam da ga smirim. Dobro, rekao sam, otkucaću glupi rad.
Bio je to esej na temu otuđenja u savremenoj književnosti.
Kolaž odrednica i gluposti.
Nepovezan i besmislen.
Nepovezane rečenice bespovratno su zabrazdile u desetak smerova.
Rukopis je bio neprepoznatljiv.
Taj rad me je plašio više i od njegovog ponašanja.
Ali otkucao sam to što je napisao, popravivši ponešto usput
i nadao se da će profesorka nekako naći neki smisao u tome.
Dobar dan.
Nadam se da si naučio nešto o organizaciji.
Jesam, nema sumnje.
Naspavaj se, Tomase.
Hvala, profesorke.
Zdravo! -Kako si? -Dobro, a ti?
Spremila sam ti večeru.
Nisam znao da ćeš biti kod kuće. Opa! -Piletina.
Malo je... odavno sam je napravila. Sedi, pa...
Ovo možda nije najbolja piletina koju si jeo u životu,
ali nikad je nisam ovako pravila. Pileća pikata.
Italijansko jelo. -Italijansko? -Da.
Tebi sam spremila italijansku piletinu.
Prilično je ukusno, zar ne?
Šta je?
Posetio sam brata.
Dobro. Kako je? -Kako?
Kao uvek.
Ludo, bolesno.
Vidim da ti nije ukusno. -Molim? -Vidim da ti nije ukusno.
O čemu ti? -O piletini. -Nije problem u piletini, Džoj.
Problem je u bratovljevom saslušanju, trudim se da se pripremim za njega.
Je li i pivo u sklopu pripreme?
Znam da te zabole kurac hoće li ostati tamo i istruliti.
Kapiram i zapravo prihvatam to.
Ali imam obavezu prema svom bratu. -Molim te, sedi.
Molim te, sedi. Samo želim da razgovaramo.
Poslednje što sam večeras htela je svađa.
Nisam ništa htela da kažem dok nisam bila sigurna.
Sad sam sigurna.
Trudna sam.
Napravili smo dete, Dominik.
Ti ija.
Da.
Reci nešto! Ovo je...
Ostao si zatečen.
Ija!
Sigurna si da sam ja otac?
Molim?
Naravno da si ti otac. Nego ko...
Kakvo je to pitanje?
Dominik!
Šta ti se mota po glavi?
Mater vam!
Bežite!
Kad vas dohvatim!
Jebi se! -Dolazite!
Obriši dupe onim papirom!
Šta radiš?
Šta je bilo?
Kuda ćeš?
Dominik?
Možemo li da razgovaramo?
Pst! Sejdi!
Ko je to?
Jebiga!
Šta to imaš?
Već imaš fotke!
Da vidim! Baš me zanima.
Šta je ovo? -Za početak, Atina.
To je Atina? -Da.
Ovo je na brodu? -Da, Santorini.
Strašno si mi nedostajala.
Možeš li da misliš na nju a da ne očekuješ udarac u stomak?
Ne još.
Jebote...
Dobro...
Izvini. -Jesi li...?
Jesam, izvini. Mnogo je prošlo.
Strašno se bojim. -Zašto?
U redu je, dušo. Ne moraš da brineš.
Nećeš ostati trudna. Pobrinuo sam se za to.
O čemu ti to? -Rešio sam to.
Nećeš ostati trudna.
O čemu pričaš?
Podvezao sam ih.
Sve će biti u redu.
O čemu ti pričaš? -Bio sam na vazektomiji.
Dobro je.
Htela sam drugo dete! Skote!
Otišla sam na drugi kraj sveta da odlučim, smrade! -Desa!
Desa!
Isuse!
MEDIATRANSLATIONS