Denne film er baseret på historiske kendsgerninger -
- nu frigivne referater og nye interviews med vidner.
SOPHIE SCHOLL - DE SIDSTE DAGE
- Gisela, jeg skal gå. - Hvad skal du?
Gisela...
- Nå, sådan! - Kom så.
- Vi ses i morgen i Engelsk Have. - Ved søhuset.
- Hans må godt ringe. - Det skal jeg sige.
Er han faldet ned?
Du skulle ikke råbe sådan ad ham.
Men det er snart glemt.
Nå, endelig. Det var også på tide.
Lad os komme videre.
- Er det det hele? - Der var ikke mere.
Folket er rystet over hærens forestående undergang i Stalingrad.
330.000 mand har krigskorporalens geniale strategi -
- meningsløst og ansvarsløst sendt i døden.
Sophie, Willi kan sikkert godt bruge en hånd.
Her er frimærkerne.
Og adresselisten.
Tak, Willi.
Hvad med resten?
Dem omdeler jeg i morgen på universitetet.
- Er du gal?! - Studinernes ny lige protest -
- tegnede godt. - Gestapo er i alarmberedskab.
Hans... - Vi har slagord på murene overalt!
Vi gemmer resten under pallerne, til vi får skaffet flere kuverter.
Der er ikke flere. Papirmangel.
Det er farligt nok at skrive slagord om natten -
- men at omdele løbesedler ved højlys dag... er du bims?
Vi må gør noget nu for at sætte tingene i bevægelse.
Netop nu efter Stalingrad vrimler universitetet med stikkere.
Bolsjevikkerne kan få ram på alle i ét hug.
I dit sted ville jeg ikke ønske, russerne kom før amerikanerne.
Du, som hader bolsjevikkerne.
Det er vanvid! Gør det ikke!
Jeg gør det under forelæsningerne. Så er forhallen tom.
- Hurtigt ind, hurtigt ud igen. - Alt for risikabelt!
Willi, jeg tager selv ansvaret.
Helt alene.
Vil du løbe gennem Schwabing med kufferten fuld?
Den tager jeg.
- Jeg synes altså ikke, Sophie bør... - En kontrol tager lettere på kvinder
Det har hun ret i.
Godt. Afgang, folkens.
Alex, klokken 12 i morgen hos mig.
- Altså allerede i morgen? - Nazisterne venter heller ikke.
Tak.
- Bliv nu ikke for længe oppe. - God nat.
God nat.
Kæreste Lisa.
Jeg sidder og lytter til Forellekvintetten.
Dette værk af Schubert rummer ligefrem lufte og dufte -
- og fornemmelsen af jublen blandt fugle og alle skabninger.
Klaverets gentagelse af temaet er som køligt, klart perlende vand.
Det er virkelig fortryllende.
Lad mig høre fra dig snart. Hjerteligst, din Sophie.
Mon mor stadig har marmelade? Vi har kun mærker til kålrabisirup.
Diskret nok?
- I dag slår det gnister på Uni. - Ja.
- God morgen. - God morgen.
Går I med på Psykiatrisk Institut?
- Sophie må til Ulm, jeg er der straks. - Kom nu.
Så er det ud. Kom!
Kom nu!
- Der er stadig nogle i kufferten. - Hvad?
- Der er ingen ovenpå. Vent her. - Jeg går med.
Så er det ud!
Stands, bliv stående!
Stå stille! De der, bliv stående!
De er anholdt! Stå stille, for pokker!
- Hvad nu? - De er anholdt!
Fingrene væk! De kan ikke anholde os.
- De var alene deroppe. Følg med! - Vi var på Psykologisk Institut.
- De kastede løbesedler ud. - Latterligt!
Slip ham!
- Jeg kastede papirerne ud. - Det skal blive meldt.
Følg med, begge to.
Det får følger på mit universitet, at De ved det.
"Folket er rystet over hærens forestående undergang"...kom ind!
Så mange... ufatteligt.
Er det dem alle? De kan gå!
Schmidt, De skriver en rapport.
Vi skal nok få de grønskollinger.
Den... den elev sidder med noget.
Her, hit med det! Værsgo, en løbeseddel mere!
Kom med det. Jeg skal vel ikke anvende magt?
Her. Disse stumper hører med.
- Mohr, Statspolitiet. Heil Hitler. - Heil Hitler.
Det er de to, der er taget i forvaring.
- Og det her er smædeskriftet. - Jeg greb begge...
Kan De legitimere Dem?
- Frk. Sophia Magdalena Scholl? - Ja.
- Og hr. Hans Fritz Scholl? - Ja.
- De er søskende? - Ja.
Det svage køn...
21 år...
Skal det forestille modstandskamp mod et rige, der har Europa i sit greb?
Den unge mand forsøgte i mit nærvær at destruere dette papir.
Jeg fik det stukket i hånden.
Jeg ville destruere det for ikke at blive belastet.
- Tilhører denne kuffert Dem? - Det er min.
Før dem ud!
Jeg har beordret, at universitetet forbliver lukket indtil videre.
Heller ikke personale eller administration forlader bygningen.
Javel! Jeg bliver her naturligvis også.
- Bed Alex om ikke at vente på mig. - Stille!
Scholl, Hans. Til afhøring hos Mahler straks!
Denne vej, frøken!
Denne vej!
Tag håndjernene af!
Tak.
Så er det nu.
Sid ned.
Scholl, Sophia Magdalena, fra Ulm.
Født 9.5.1921 i Forchtenberg. Protestant.
Far?
Robert Scholl. Han var borgmester i Forchtenberg.
- Færdiguddannet barneplejerske. - Ja.
Bosiddende München, c/o Schmidt, Franz-Joseph-Strasse 13?
- Tidligere straffet? - Nej.
De har over for universitetets pedel tilstået -
- at have kastet disse løbesedler ud fra balustraden.
De lå spredt på marmorgelænderet. Jeg puffede dem ned i forbifarten.
Hvorfor?
Jeg er af natur en spøge fugl. Jeg indrømmede jo også straks.
Men jeg kan godt se, at jeg har begået en dumhed.
Det fortryder jeg, men jeg kan ikke ændre på det.
Disse løbesedler hører under den særlige straffelov for krigstid.
Vil De se, hvad højforræderi og støtte til fjenden giver?
- Jeg har intet med det at gøre. - Fængsel, tugthus...
...eller dødsstraf. - Jeg har altså intet med det at gøre.
Cigaret?
Nej tak.
De er ellers ryger?
Lejlighedsvis.
Som bygget til dem.
Et tilfælde.
Hvorfor tog De en tom kuffert med på universitetet?
Jeg skulle til Ulm og hente vasketøj, som jeg havde med til min mor sidst.
- Helt til Ulm? Midt på ugen? - Ja.
Alene for vasketøjets sky Id?
Jeg skulle også besøge min veninde og hendes nyfødte barn.
Desuden er min mor syg.
Men midt på ugen? Der er forelæsninger! Lidt overilet.
Min veninde vil rejse til Hamburg, så jeg fremskød turen.
Jeg skulle med hurtigtoget 12:48.
Fra Holzkirchner Bahnhof med min søsters kæreste. De kan spørge ham.
- Navn? - Otto Aicher.
Han ankom med toget fra Solln halv tolv her til München.
- Eicher med "E"? - Med "Ai".
De havde altså ikke snavsetøj med til Ulm?
Jeg klarer mig med klatvask -
- og jeg har ingen storvask endnu.
De har altså ikke behov for rent tøj.
Men hævder i samme åndedrag -
- at De medbragte en tom kuffert til rent tøj?
Til næste uges forbrug, når jeg alligevel skulle til Ulm.
Hvad ville De på universitetet, når De egentlig skulle til Ulm?
Jeg havde en aftale med en veninde, Gisela Schertling.
Vi skulle spise frokost i Engelsk Have.
Selv om De skulle til Ulm?
Jeg skiftede mening i aftes -
- og tog på universitetet for at a fly se med Gisela.
Hvorfor var Deres bror med...
...når De blot skulle aflyse aftalen? - Vi følges ofte til universitetet.
Hans skulle på Psykiatrisk Institut.
Pedellen siger, De befandt Dem på anden sal klokken elleve.
- Hvad skulle De der? - Mødes med Gisela.
Hun var til forelæsning. Dr. Hubers "Introduktion til Filosofi".
Men det foregik på første sal.
Vi kom ti minutter for tidligt, så jeg viste ham Psykologisk Institut.
Der har jeg forelæsninger.
- Det ligger på anden sal. - Hvor var løbesedlerne da?
- Der lå sedler overalt på gulvet. - Men De læste dem ikke?
Jeg kastede et flygtigt blik på dem.
- Min bror lavede sjov med dem. - Politisk sjov?
Kun over frådset med papir. Han er apolitisk ligesom jeg.
Under optøjerne på Deutsche Museum for nylig...
...under arbejdslederens tale...
...var De til stede der? - Nej.
- Der var ellers mødepligt. - Jeg undgår konsekvent politik.
Hvordan er Deres holdning, når arbejdslederen siger -
- at kvinder burde føde Føreren børn fremfor at rende på universitet -
- selv hvis de mindre kønne må henvises til hans hjælpere?
Det er et spørgsmål om smag.
Omstændighederne på universitetet gør Dem til mistænkt.
Jeg råder Dem indtrængende til ufortøvet at sige sandheden.
Jeg benægter at have det mindste med disse løbesedler at gøre.
Ud over denne dumme spøg.
Vi vil vel fortsat være mistanke, hvis ikke gerningsmændene findes -
- men min bror og jeg har virkelig intet med det at gøre.
Tror De, at Deres virkelige holdning kan forblive skjult for os?
Jeg er helt åben over for Dem.
Frk. Scholl, der er ikke fundet spor efter løbesedlerne i Deres kuffert.
Deres bror har bekræftet Deres udtalelser under sin afhøring.
Er det en lettelse?
Jeg har ikke været bekymret.
Referent!
Jeg vil nu diktere en rapport. De må høre nøje efter og afbryde -
- hvis der er uoverensstemmelser med Deres udsagn. Forstået?
Derefter vil De blive indsat i en celle, men
...alt efter omstændighederne -
- kan De måske stadig tage til Ulm i aften.
Klar?
Metternich! Løsladelsespapirer. Heil Hitler.
Eschenbach? Følg med!
I studerende mener nok, I kan spilde vores tid med jeres pjat.
Deres smykker, tak. Armbåndsur...
... at forsvare vores liv med alle midler.
Uden hensyntagen til, om andre indser nødvendigheden.
- Halskæde med vedhæng... - Den totale krig er alts å påkrævet.
Følg med.
Slut med denne borgerlige blødsødenhed -
- som i skæbnekampen kun vil høste frugten af andres arbejde.
Klæd Dem af og ræk mig tøjet.
Vi står over for en kolossal fare.
Hvis du har noget belastende, skal jeg nok skylle det ud i lokummet.
Jeg er selv fange.
- Tiden er kommet... - Jeg har ingenting.
... til at smide fløjlshandsken!
Den europæer, der endnu ikke forstår denne kamp -
- vil siden ligge på knæ og takke os, fordi vi tog den på os.
Træd ind, men stille. Jeg vil høre talen.
Har De hørt noget til min bror?
Han har været afhørt og er oppe i mændenes afdeling.
Du er hovedmistænkt, fordi du bar kufferten -
- og kastede løbesedlerne ned. Du skal ikke vedgå noget!
Der er intet at vedgå.
- Hvor længe har De været her? - Et år og fem dage.
De tog mig med et brev med anti-Hitler citater af Ludwig Thoma.
- Alligevel arbejder De for dem? - Det befaler de jo.
Jeg skal hindre dig i at begå selvmord.
Hvorfor er De mod nazisterne?
Min bror og jeg er røde. Han er højt ansat forsikringsmand -
- men kommunisternes sammenhold gør indtryk, og noget må man gøre.
Scholl, Sophia. Følg med!
- Jeg vil nødigt se dig igen. Lykke til. - Ja, lykke til!
Vent her.
Her er Deres løsladelsespapirer. Heldet har været med Dem.
Registreringen.
Javel!
Følg med!
De kan godt tage frakken af.
Sid ned.
Deres far sad inde seks uger sidste år.
For at sige, at Føreren "holdt menneskeheden som gidsel".
Han sad for "forhånelse" -
- og blev frataget sin arbejdstilladelse.
Jeg undrer mig over, hvordan han tillod Dem -
- at være med i Det Nationale Pige forbund?
Vores far har aldrig påvirket os i politisk henseende.
En typisk demokrat!
Hvorfor gik De med?
Hitler ville hjælpe vores fædreland til storhed, medgang og velstand -
- skaffe alle til dagen og vejen og gøre folk frie og lykkelige.
Er De enlig?
Jeg er forlovet med Fritz Hartnagel.
Han er kaptajn ved Østfronten.
Stalingrad?
- Ja. - Hvornår har De sidst set ham?
For over et halvt år siden.
Kender de den?
Min bror har sådan en. Han er sergent i forsvaret.
Og de 1909 -mm patroner i Deres skrivebord?
- Tilhører også min bror. - Hvornår købte De sidst frimærker?
- For et par uger siden. - Hvor og hvor mange?
På postkontor 23 i Leopoldstrasse.
10 styk à 12 pfennig og måske 5 styk à 6 pfennig.
- Ikke flere? - Nej.
Genkender De disse mærker?
Nej.
- Ikke det? - Nej.
Vi fandt dem i Deres brors værelse.
De nævnte ikke, at han besidder frimærker i så stort antal.
De spurgte om mine frimærkeindkøb.
140 stykker! Hvem af Dem skulle bruge dem og til hvad?
Hvad var det, der skulle postes?
- Vi skriver ofte til venner og familie. - De kender altså til dem?
Jeg gætter bare. Det var min bror, De fandt dem hos.
Er De ejer af en skrivemaskine?
Den i min brors værelse er lånt af vores værtinde.
Så min bror kunne skrive.
En afhandling om filosofiske og teologiske temaer.
- Ikke denne løbeseddel? - Nej.
Måske filosofiske og teologiske temaer såsom:
"Hitler kan ikke vinde krigen, kun forlænge den."
Eller "Et forbrydersamfund kan ikke opnå tysk sejr."
Eller "Et fremtidigt Tyskland kan kun være føderalistisk."
"Tale frihed og indsigts frihed."
Det kommer ikke fra Hans.
- Fra Dem? - Nej.
- De er for en sådan samfundsorden. - Jeg er og forbliver apolitisk.
Men en sammenligning viser, at skriftet er skrevet på den maskine.
Det, som blev sendt til utallige modtagere i Augsburg og München.
Det kender jeg intet til.
Bliv siddende. ...Hold øje med hende!
De var til stede, da Deres bror ville destruere smædeskriftet.
Genkender De papiret?
- Nej. - Læs det, før De siger noget forkert.
"200.000 tyske fæller blev ofret for en militær svindlers prestige."
Er det ikke samme sang som i de andre seks løbesedler?
Og hvad med håndskriften?
- Jeg kender den ikke. - Nu må De holde op!
Ophavsmanden er Christoph Probst, en ven af Dem fra Innsbruck.
Vi har fundet hans breve til Dem. Håndskriften er ens!
Probst, ligeledes medicinstuderende af Førerens nåde -
- og kærlig familie far med hang til hjemegnens bjerge -
- og til at besmudse egen rede, mens andre døjer ved fronten!
- Hvem andre hjalp med sedlerne? - Drop Deres insinuationer!
De har forholdt mig eksistensen af disse beviser fra Deres bolig -
- skønt De har pligt til at udtale Dem sandt og uforbeholdent!
Jeg kan kun vedstå det, jeg kender til.
Vil De høre Deres brors udsagn, efter at han, ligesom De -
- krøb udenom, som katten om den varme grød?
"Jeg anså, efter nederlaget ved Østfronten" -
- "og med vestmagternes voksende styrke" -
- "en sejr på vores side for umulig."
"Og nåede efter lange, smertelige overvejelser den konklusion" -
- "at kun ét kunne hindre yderligere meningsløse ofre" -
- "og bevare den europæiske tanke - nemlig en afkortning af krigen."
"Dertil behandlede vi i mine øjne besatte områder og folk grusomt."
Det er en politisk erklæring, ikke svar på de fremsatte anklager.
Det! ...er underminering og højforræderi!
Jeg tror ikke på, min bror har udtalt sig sådan.
Tror De, De præsenteres for falske udsagn?
Før jeg hører dem af hans egen mund, tror jeg ikke, det er hans udtalelser
Atelier Eickemayer - siger det noget?
Ja. Eickemayer arbejder nu som arkitekt i Krakow.
Han gav os nøglen til sit atelier, så vi kunne fremvise hans billeder.
Fingeraftrykkene på duplikatoren er Deres brors.
Deres bror har tilstået.
Til referatet angiver han at have været alene om det.
Udfattelse, duplikering og omdeling a f alle seks løbesedler.
På en enkelt nat hævder han alene at have omdelt 5000 i München.
De bor sammen med Deres bror. De var sammen i formiddag.
Og så hævder De, at De var fuldstændig uvidende?
De anså pamfletterne for harmløse sedler?
Vedgå dog, at De og Deres bror trykkede og omdelte løbesedlerne!
Ja! Og det er jeg stolt af!
- Hvad vil der ske min bror og mig? - Det burde De have tænkt på før.
- Vil vores familie blive ramt? - Det er op til andre instanser.
Jeg skal på toilettet.
Ikke lige nu. Hvem affattede løbesedlerne?
- Jeg. - Nu lyver De igen, frk. Scholl!
Ifølge en sagkyndig rapport er forfatteren med stor sikkerhed -
- af hankøn. Åndsarbejder... Deres bror!
- Hvem sendte sedlerne med posten? - Min bror og jeg.
Undskyld, jeg må altså på toilettet.
Lohner!
Toiletbesøg!
Følg med.
Skynd Dem!
Fjern håndjernene. De gør ondt.
Hvad skal det til for?
De kender jo Deres fæller? Nu ruller lavinen.
Næste dør til venstre. De kender snart vejen.
Disse slagord: "Ned med Hitler."
"Frihed."
Og de overmalede hagekors på universitetet...
...i Ludwigstrasse, på Marienplatz, i Kaufingerstrasse og i Schwabing?
Altsammen min brors og mit værk.
Deres bror sagde ved anholdelsen:
"Bed Alex om ikke at vente på mig."
Schertling stod tæt på. Rådede han Schmorell til at flygte?
Hans havde en aftale med Schmorell. Han skulle ikke vente forgæves.
- Drøftede De planer med Schmorell? - Nej.
- Med Graf? - Heller ikke.
- Hvorfor lyver De vedblivende? - Jeg lyver ikke.
Her.
Deres tilståelse. Skriv under.
Lohner!
Følg hende ud!
Mohr skal have sagt til Lohner:
"Tyskland har behov for den slags. De skal bare omskoles grundigt."
Måske vil de forsøge "ideologisk skoling".
Men de skal tage sig i agt. Det lover jeg dig.
Hvorfor?
Selv høje herrer mærker modvind. Man taler om en snarlig invasion.
Så går det slag i slag, og Tyskland bliver befriet.
Når min mor hører, vi er anholdt...
Det holder hun ikke til.
Hun er over 60 og har været syg længe.
Og hvis Gestapo igen tropper op ved døren -
- og hun bliver sat fast...
- Hvad med din far? - Han er 10 år yngre.
Vi har altid hentet kræfterne hos ham.
Så står hun jo ikke alene.
Tak.
"Vi tier aldrig. Vi er jeres dårlige samvittighed!"
"Hvide Rose lader jer aldrig i fred!"
- Hvem er "vi"? - Det var min bror, der skrev det.
I løbeseddel nr. 4 står der "Til duplikering og omdeling".
Og modstandsbevægelsen omtales.
- Det lyder ikke som en enkelts værk. - Der er ingen gruppe.
- Hvad kender De til Willi Graf? - Sergent.
Han læser medicin ligesom min bror og besøger os ind imellem.
Vi ved, han hjalp med at duplikere løbesedlerne i atelieret.
De kan have fundet hans fingeraftryk, men de er fra et andet tidspunkt.
I midten a f januar, da vi fremviste Eickemayrs billeder.
Af samme grund er der også andres fingertryk.
- Schmorells? - Muligvis.
Jeg var der kun et kort øjeblik og gik så til koncert.
- Omdelte Probst i Salzburg og Linz? - Nej. Han blev holdt udenfor.
Han har kone og tre børn.
De har for pokker at sige sandheden!
Jeg venter, De krammer ud med alt!
Graf, Anneliese?
Jeg har samlet været i kontakt med hende en otte-ti gange.
- Hvad talte De om? - Litteratur og videnskab.
- Jeg anser hende for totalt apolitisk. - Men dog indviet?
Hun har intet med løbesedlerne at gøre.
- Og Schertling? - Ser jeg en del til. Vi læser sammen
Vi kender hinanden fra arbejdslejr. En god nationalsocialist.
Ifølge Dem vrimler riget med apolitiske og tilhængere af partiet.
Så er alt vel i skønneste orden for Dem, hr. Mohr.
Samlet har den såkaldte Hvide Rose alene i januar skaffet -
- 10.000 ark papir og 2.000 kuverter. Hvem stod for det?
- Min bror og jeg. - Det kunne man tro...
...fordi de første fire pamfletter var i oplag på få hundrede.
De og Deres bror har alene -
- duplikeret og omdelt det femte og sjette i tusindvis?
- Vi arbejdede dag og nat. - Prisværdigt.
Og nåede bevisligt Deres forelæsninger?
Ja. Vi ville skabe indtryk af en bredere modstand.
Deres bror, Graf, Schmorell, en Furtwängler og en Wittenstein -
- var sammen ved Østfronten og studerer nu alle i München.
Uden at have udvekslet politiske ideer?
Vi talte kun om dødstallene, aldrig om min brors kammerater.
Mon dog?
I dag er alle ekstremt forsigtige, når det gælder politiske ytringer.
Det fremgår af Deres løbesedler.
- Hvorfra stammer adresserne? - Afskrevet fra telefonbøger.
Tag nu Stuttgart:
Den 27. januar blev 700 løbesedler omdelt som post.
Samme dag blev omkring 2000 spredt her i München.
Det kunne Deres bror umuligt klare alene. 2000 stykker!
Den 27. om aftenen tog jeg hurtigtoget til Stuttgart -
- med løbesedlerne i min kuffert.
Halvdelen lagde jeg i brevsprækker nær banegården.
Resten i forstæderne.
Deres bror kunne umuligt fordele 2000 stk. Den 28. januar -
- i Münchens telefonbokse og andre steder helt alene.
- Hvem hjalp ham? - Jeg var som sagt ikke i München.
- Hvem finansierede sedlerne? - Jeg får 150 hver måned af min far -
- og min bror får soldaterpenge. - Det har De levet af to mennesker...
... og betalt løbesedler og porto?
Alene Deres mange ture til Ulm koster hver 15 reichsmark.
- Vi lånte os frem hos venner. - Hvem?
Øverst på venstre side står et I, hvilket vel står for indtægt.
Navnet ud for beløbet må vel være långiverens.
Deres forlovede står her også.
- Altså er han medvider! - Nej!
Vi fandt altid et påskud til at låne. De kan spørge hver enkelt.
Min bror og jeg er de skyldige.
Har De tænkt over følgerne af at påtage Dem hele skylden?
Vi kender samtlige navne!
De skulle overveje at samarbejde med os.
Det ville blive husket ved strafudmålingen.
Tænk på den skam, De på fører Deres arme forældre.
De anklager os for højforræderi.
Skulle jeg nu forråde såkaldt medskyldige for selv at stå bedre?
At opklare en strafbar handling er ikke forræderi.
Min brors kammerater har intet med det at gøre.
Lohner!
Følg hende ud!
Jeg er bekymret for Fritz.
Hvordan kunne jeg skrive hans navn i mit hæfte?
- Var han indviet i det? - Absolut ikke.
- Anede han virkelig intet? - Nej.
Som soldat har han aflagt ed til Hitler.
Det har vi ofte skændtes om.
Jeg var imod at støtte fronten, fordi det forlænger krigen.
Det passede ham ikke.
- Er han også i Stalingrad? - Det var han.
Han kom med fly til Lemberg som en af de sidste.
Han ligger på lazarettet.
To af hans fingre måtte amputeres -
- efter uger i 30 graders kulde under åben himmel.
Jeg håber, hans forstand kan overleve krigen.
- Hvad, når Fritz hører, du er her? - Han vil forstå.
- Forhåbentlig. - Hvordan ser han ud?
Stor og mørkhåret.
En fri ånd.
Han kunne altid få mig til at le.
Den frie kærlighed er vel nok vidunderlig!
Hvornår har du sidst set ham?
Sidste sommer.
Vi var ved Nordsøen, i Karolinensiel.
Vi stod ud i en fiskekutter, før fanden fik sko på -
- og om aftenen kørte vi i hestevogn i vadehavet.
Om natten sang vi sammen og talte om freden.
Og der var ingen soldater...
...ingen fly, ingen bomber!
Kun havet, himlen...
...vinden og vore drømme.
Kære Gud, jeg taler til Dig med bævende stemme.
Jeg rækker mit hjerte frem mod Dig.
Du skabte os i Dit billede -
- og urolige er vi i hjertet, til det finder ro hos Dig. Amen.
Her. Drik blot.
Kaffe af ægte bønner.
De tænker vel på det tyske folks ve og vel, frk. Scholl?
De har ikke blot anbragt en bombe, som denne Elser gjorde her i '39.
Nok brugte De falske slagord, men dog fredelige midler.
- Hvorfor vil De så straffe os? - Fordi loven foreskriver det!
- Uden lov ingen orden. - Den lov, De påberåber Dem -
- beskyttede indtil 1933 ytrings friheden.
Under Hitler straffer loven frie ytringer med tugthus eller døden.
Kalder De det orden?
Hvad skal man holde sig til, om ikke loven?
- Hvem der end vedtog den? - Sin samvittighed.
Pladder!
Her har vi loven og her menneskene.
Det er min pligt at tilse, at de to er i overensstemmelse.
Eller bliver det.
Loven ændrer sig. Samvittigheden gør ikke.
Hvor er vi henne, hvis enhver lader sin samvittighed råde?
Hvis en forbryder skulle styrte Hitler, hvad ville vi få i stedet?
Anarki!
Såkaldt fritænkning, føderalisme, demokrati...
Vi ved, hvor det fører hen.
Uden Hitler og hans parti ville der være retfærdighed for alle.
Og hvert enkelt ville være beskyttet mod vilkårligheder.
Vilkårligheder? Hvordan kan De tale så nedsættende?
Det er nedsættende at kalde os forbrydere for et par løbesedler.
Når vi kun har forsøgt at overbevise andre med ord.
De og Deres ligesindede udnytter skamløst Deres privilegier.
De studerer for vores penge midt under krigen.
Under demokratiet kunne jeg blive skrædder.
Besatte franskmænd udnævnte mig til betjent, ikke tyske demokrater.
Og var det ikke for bevægelsen, var jeg forblevet landbetjent.
Den skammelige Versaillestraktat, inflationen -
- arbejdsløshed, økonomisk nød... alt det har Adolf Hitler afskaffet.
Og ført Tyskland ud i en morderisk krig...
...hvor alle ofre er meningsløse. - I en heroisk kamp!
De får samme madkuponer som vi andre foragtelige.
De har det nemmere end en anden én.
De behøver faktisk ikke... hvad har De at brokke Dem over?
Føreren og det tyske folk beskytter Dem.
Her i Wittelsbacher palæet og straffer min uskyldige familie!
Vore soldater befrier Europa for rigmandsvælde og bolsjevisme!
De kæmper for et stort, frit Tyskland Aldrig mere skal tysk jord besættes!
Før fremmede tropper snart igen marcherer ind -
- og vi bliver hængt ud, fordi vi udholdt Hitler uden modstand.
Hvad vil De sige, når den endelige sejr er nået -
- og blod og lidelse viger for den fred og velstand, De søgte -
- i pige forbundet?
Den tiltro har alle i Hitlers Tyskland mistet.
Og hvis det alligevel kommer så vidt?
De er jo protestant?
Kirken kræver også, at selv tvivlere følger den.
I kirken er alle frivillige.
Hitler og nationalsocialismen giver ikke én noget valg!
Hvorfor løber en ung kvinde som Dem en sådan risiko for falske ideologier
Min samvittighed byder det.
At De med Deres intelligens ikke tænker og føler nationalsocialistisk!
Frihed, ære og velstand...
...et moralsk ansvarligt statsvæsen, det er vores holdning.
Har nationalsocialisternes blodbad over hele Europa intet lært Dem?
Det tyske navn er skændet for altid, hvis ikke ungdommen -
- vælter Hitler og skaber et nyt Europa!
Det nye Europa kan kun være nationalsocialistisk.
Uanset, at Deres fører er sindssyg?
Tænk bare på racehadet! Vi havde en jødisk lærer i Ulm.
En deling stormtropper stillede ham til parade -
- og alle skulle passere forbi og spytte ham i ansigtet på befaling.
I løbet af natten forsvandt han -
- som tusinder andre siden '41, velsagtens til en arbejdslejr i øst.
Tror De på det vås? Jøderne udvandrer på egen hånd.
Soldater, der har været i øst, fortæller ofte om udryddelseslejre.
Hitler vil udrydde alle jøder i Europa!
Dette vanvid har han prædiket i nu over 20 år.
Hvor kan De tro, at jøder skulle være anderledes end andre mennesker?
Det rak har altid bragt os uheld. Det begriber en forvirret ungdom ikke
De er forkert opdraget. Det er vel vores egen sky Id.
Jeg ville have opdraget en pige som Dem anderledes.
Forestil Dem min gru, da jeg erfarede -
- at nationalsocialisterne gassede mentalt syge børn!
Veninder af min mor fortalte -
- hvordan børnene blev afhentet på anstalten i lastbiler.
De andre børn spurgte, hvor bilerne kørte hen.
"Op i himlen," sagde nonnerne.
Og børnene steg gladeligt op i vognene.
Skulle jeg være forkert opdraget, fordi jeg føler med disse mennesker?
De er uværdige liv.
Som barneplejerske må De kende til mentalt syge.
Netop derfor ved jeg -
- at ingen har ret til at fælde en dom, som alene hører Gud til.
Ingen kan vide, hvad der foregår i sjælen på en mentalt syg.
Ingen ved, hvilke indre værdier lidelse kan fostre.
Hvert liv er kostbart.
De må vænne Dem til, at en ny tid er oprunden.
Deres ord har intet med virkeligheden at gøre.
Naturligvis har mine ord med virkeligheden at gøre.
Med sæder, moral og Gud.
Gud! ...Eksisterer ikke.
Forholdt det sig sådan -
- at De blot forlod Dem på Deres brors dømmekraft?
At De ganske enkelt fulgte ham? Kan vi ikke skrive det i rapporten?
Nej, hr. Mohr, for det passer ikke.
Jeg har en søn. Han er endda et år yngre end De.
Han havde også nogle gange fluer i hovedet.
Men nu er han ved Østfronten. Han indså, han må gøre sin pligt.
Tror De stadig på den endelige sejr, hr. Mohr?
Havde De bare tænkt over tingene, menneske!
Så ville De aldrig have ladet Dem rive med i den slags.
Det gælder Deres liv!
Hør:
Jeg spørger Dem nu officielt:
Er De efter vore samtaler nået til den erkendelse -
- at Deres handlinger i pagt med Deres bror -
- netop i krigens nuværende fase er en forbrydelse mod samfundet -
- og især de hårdt kæmpende tropper i øst -
- og må føre til den hårdeste dom?
Nej, ikke fra mit synspunkt.
At vedstå en fejl er ikke det samme som at forråde sin bror.
Men tanken.
Jeg ville gøre præcis det samme igen, Det er Deres ideologi, der er forkert.
Jeg er stadig af den mening, at jeg gjorde det bedste for folket.
Jeg fortryder det ikke, og jeg påtager mig følgerne.
Referent til afskrift.
Og De kan fortælle chefen, at vi er færdige.
Mohr tilbød mig en gylden udvej, hvis jeg ville afsværge vore ideer.
- Og? - Det nægtede jeg.
Hvorfor?
Du er så ung. Du må overleve for din egen og jeres ideers sky Id.
Og for din families. Tag for Guds sky Id mod tilbuddet!
Der er ingen vej tilbage.
Luftalarm.
Ned, væk fra vinduet! Her er mest sikkert.
Kom nu ned!
Det varer ikke længe, så er vi frie.
Den nye er ikke Schmorell -
- men derimod en Christoph Probst. Også højforræderi.
Det gør mig ondt. Jeg troede...
Han har tre børn.
Den yngste er nyfødt -
- og hans kone ligger med barsels feber.
Frk. Scholl, anklageren venter.
Fortsæt!
Dette er mit anklageskrift.
Deres sag føres i morgen for Folkedomstolen her i München.
- Skriftlig indkaldelse er vedhæftet. - Allerede i morgen?
Sagen tåler ikke udsættelse.
Højforræderi og undergravende virksomhed.
Og sagen er for allerede i morgen!
Hvilken smuk, solrig dag...
Jeg beder Dig af hele mit hjerte.
Dig anråber jeg.
"Dig", skønt jeg intet andet ved om dig -
- end at min frelse ligger hos Dig.
Jeg beder Dig, vend dig ikke fra mig, kære Gud.
Min himmelske fader.
Amen.
Advokat Klein, Deres beskikkede forsvarer. Har De læst anklagen?
- Ja. - Har De spørgsmål til den?
Hvad vil der ske mine forældre og søskende i Ulm?
Jeg beder Dem!
Det afgøres andetsteds.
Jeg må vide, hvad der sker. De er jo min sagfører!
De anlægger en tone, som var jeg skyld i Deres situation.
Jeg har ret til at vide besked om min familie. Og De ved det!
Tror De, De er i stand til at stille krav?
Hvad min brors dom end bliver, ønsker jeg ingen mildere straf.
Fra Deres synspunkt er jeg skyldig i samme grad.
- Og mere har De ikke at sige? - Nej.
De mener nok, De kan stå uden for folkesamfundet.
Men der må De tro om.
Præsidenten for Folkedomstolen ankommer fra Berlin i morgen.
Han skal nok få Dem og Deres bror -
- helt ned med nakken! ...Luk op!
- Er der noget galt? - Nej... Vi ses i morgen i retten.
Den usle kryster.
Freisler vil fremstille jer som gemene forbrydere.
Han var førhen sovjetkommissær. Nu skal han hævde sig herhjemme.
Vores far ønsker, vi går frie og ranke gennem livet.
Også i modgang.
Er der publikumsadgang i morgen?
Afgjort. Det bliver en skueproces til skræk og advarsel.
Så må Freisler omtale løbesedlerne. Alle vil høre om vore ideer.
De studerende vil oprøres over følgerne af et par løbesedler.
Efter retssagen bliver du overflyttet.
Hvis det værste sker, får alle 99 dage inden henrettelsen.
Vær stærk i ånden og blød om hjertet, siger min bror altid.
Jeg drømte -
- at jeg bar på et barn i hvid kjole.
Jeg mærkede dets varme.
Pludselig rystede jorden, og en spalte åbnede sig under mig.
Jeg begyndte at glide.
Jeg så på barnet og havde akkurat tid til at lægge det fra mig i sikkerhed.
Jeg styrtede ned og følte alligevel befrielse og lettelse.
Det hvidklædte barn var vores ideologi, og det overlevede.
- Scholl, gør klar til transport! - Lad hende klæde sig ordentligt på!
Tak.
- Gud være med dig, Sophie! - Og med dig, Else!
Mange tak.
- Hvordan har du det? - Og du?
Stille, til I bliver spurgt!
- Du må kæmpe for dig selv. - Ro!
- Heil Hitler. - Heil Hitler!
Jeg åbner hermed Folkedomstolens sag -
- mod Hans Fritz Scholl, Sophia Magdalena Scholl -
- og Christoph Hermann Probst -
- under anklage for højforræderi og undergravende virksomhed.
Probst, Christoph!
De er gift og har tre børn?
Ja, på to et halvt år, et år og et på fire uger.
Hvordan vil De, en fuser som De...
...opdrage tre børn til ægte tyskere? - Jeg er en god far, og...
Og hvad?
...og et apolitisk menneske. - Apolitisk! Jeg må le!
Er det Deres håndskrift?
Hverken det tyske riges forsorg for Deres uddannelse -
- eller den kendsgerning, at dets politik har tilladt Dem -
- som studerende at kunne stifte familie -
- har hindret Dem i på Scholls bud at skrive dette -
- der udnytter den heroiske kamp i Stalingrad som anledning -
- til at håne føreren som en militær bedrager -
- og op fordre til kapitulation. Vedgår De dette?
Javel, men det var kun et udkast...
"Kun" eksisterer ikke i det tyske folks kamp for overlevelse.
Jeg vil gerne indføje, at jeg led under en psykotisk depression, mens...
De vil altså skyde skylden på en psykotisk depression?!
...mens jeg affattede dette udkast.
Krigen... min kones barsels feber. Det er jo altsammen...
Nu holder De op! Det undskylder ikke dette ondsindede forræderi!
Jeg tog skriftligt afstand fra det.
Og jeg har ikke støttet hverken finansielt, -
- med materialer eller ved at udbrede sådanne skrifter.
- Min sjæl var i en sådan forfatning - Tak, vi har alle hørt Dem -
- udgive Dem for en psykopatisk idiot for at slippe billigere!
Hr. Retspræsident, mine børn har brug for deres far!
Tyske børn har ikke brug for så usselt et forbillede.
De er uværdig, Probst!
- Forsvar, er der spørgsmål? - Nej, hr. Retspræsident.
Før ham væk!
Scholl, Hans.
- De har læst medicin fra foråret '39? - Ja.
Altså nu, takket være rigets forsorg, på ottende semester.
- Ottende semester er korrekt. - På rigets bekostning!
Endnu en snylter!
Under felttoget i Frankrig lå De på lazarettet -
- og gjorde fra juli til november 1942 sanitetstjeneste ved Østfronten?
- Også korrekt. Men lad mig sige... - Ingenting før De bliver bedt om det!
- Jeg vil sige, at jeg ikke snylter... - Ti stille, eller De bliver ført væk!
Studerende har værnepligt i Studenterkompagniet.
Jamen, lad os endelig tale om pligt!
Som studerende har De pligt til at tjene fællesskabet.
Det og den forsorg, Riget tilstod Dem, hindrede Dem ikke i -
- i forsommeren 1942 at udbrede fire af Hvide Roses løbesedler -
- som spår Tysklands nederlag -
- op fordrer til passiv modstand, sabotage mod rustningsindustrien -
- og i det hele taget til at fratage det tyske folk -
- den nationalsocialistiske levevis og dets regering.
- Det er jo uhørt! - Forræder!
- Vedstår De dette? - Ja.
Og De trak fejt Deres søster med.
- Det var min egen beslutning. - Spurgte jeg Dem?
- Jeg må korrigere. - Skån os for Deres kommentarer!
Skrev De løbesedler, fordi De bilder Dem ind -
- at det tyske folk kun overlever krigen ved at forråde føreren?
- Krigen kan ikke... - Ja eller nej! Hvor svært er det?!
Vi er chanceløse mod Amerika, England og Rusland.
Se en gang på landkortet! Hitler fører det tyske folk i afgrunden!
- Han kan kun forlænge krigen. - Der tager De gevaldigt fejl -
- af folkets kampvilje og udholdenhed!
Deres støtte til fjenden vil føre flere tyske soldater i døden!
- Kun en hurtig ende på krigen... - Ende?!
Tror De, De er herre over krig og fred?!
Hele det tyske folk ønsker krig!
Det tyske folk forbløder og ønsker fred.
Hitler og hans hjælpere er skyld i en uhyrlig nedslagtning i Europa.
Det overskrider enhver målestok. Enhver her ved...
Hvad bilder De Dem ind?!
Vover sådan en æreløs køter -
- at forhåne føreren i retten?!
Jeg var ved Østfronten som mange af tilhørerne.
Ikke De!
Jeg har set blodet flyde i strømme i Polen og Rusland.
Jeg har set kvinder og børn...
...blive skudt af tyske soldater. - Er De så vanvittig at tro -
- at bare én enkelt retsindig tysker vil tro på dét?!
Hvis ikke Hitler og De frygtede vores mening, stod vi ikke her.
Må jeg være fri! Ak, det er jo alligevel!
Pjalt!
De er jo blot et tossehoved og en elendig forræder!
Slut på afhøringen!
- Spørgsmål? - Nej.
- Ingen spørgsmål, hr. Retspræsident. - Scholl, Hans. Retur til bænken.
Sophia Scholl.
Skammer De Dem over at have spredt forræderiske sedler på universitetet?
- Nej, jeg skammer mig ikke! - Kastet ud over aulaen.
- De sidste løbesedler skulle... - Tal højere. De kan knapt høres!
Jeg ville sprede de sidste, så vores ideologi hurtigst muligt...
Ideologi? Kalder De det ideologi?!
Det kunne man vente af tumper, men ikke af tyske studerende!
Vi anvender ordet som våben.
De skriver faktisk: "Skil jer ud -"
- "fra de nationalsocialistiske undermennesker!"
Se Dem omkring... der har De Deres undermennesker.
- Hvorfra fik De papir til sedlerne? - Indkøb og universitetet.
Jaså, universitetet? Brugstyveri af folkets midler!
Papir, som der er alvorlig mangel på! Det kunne man vente af højforrædere!
Min bror og jeg forsøgte at åbne folks øjne -
- og afslutte det frygtelige blodbad på andre folkeslag og jøder -
- før de allierede alligevel gør det.
Skal vi for evigt stå som et forhadt og udstødt folk i verdens øjne?
- Hvad bekymrer det et herre folk? - Deres herre folk ønsker sig frihed.
Og at menneskeværdighed igen kommer i højsædet.
- Gud, samvittighed og medfølelse. - Og det tror De på?
Den totale krig vil skaffe det ty ske folk sejren!
Og det vil ske storladent, med bulder og brag!
Mange tænker, som vi sagde og skrev.
- Men vover ikke at sige det åbent. - Nu tier De stille!
Spørgsmål?
Slut på afhøringen. Før hende væk!
Og nu til anklagedes sidste ord. Probst?
Jeg er deres far!
- Få disse mennesker ud a f salen! - Mit navn er Robert Scholl.
- Jeg vil gerne til forsvar... - Det tillader jeg ikke. Fjern ham!
- Ud med ham! - Der findes en højere retfærdighed!
Ro!
Til anklagedes sidste ord. Anklagede rejser sig!
Probst?
Jeg beder Dem skåne mig for børnenes skyld. Jeg har vedgået alt.
Og De, Scholl?
Jeg beder den høje ret om at skåne denne mand og straffe mig.
Tal for Dem selv eller hold venligst mund!
Sophia Scholl?
De vil snart befinde Dem i vores sted.
Ethvert anstændigt menneske her må forarges over den udtalelse!
I det tyske folks navn:
I straffesagen mod Hans Fritz Scholl fra München -
- Sophia Magdalena Scholl fra München -
- og Christoph Hermann Probst fra Aldrans -
- kender Folkeretten -
- efter behandling 22. februar 1943 for ret:
De anklagede har i krigstid op fordret til at sabotere rustningsindustrien -
- omstyrte vort folks nationalsocialistiske levevis -
- propaganderet for overgivelse -
- og forhånet vor fører på det nederdrægtigste.
Derved har de støttet rigets fjender og undergravet vort forsvar.
De straffes derfor med døden.
De er for evigt i vanære og må bære prisen for deres handlinger.
Jeres terrorregime er snart forbi!
I dag hænger I os. I morgen kommer turen til jer.
Før dem væk!
- Heil Hitler. - Heil Hitler!
Fart på!
Ind med Dem! Fart på!
Denne vej.
Hvis De ønsker at tage afsked, må De fatte Dem i korthed.
Allerede i dag?
- Jeg troede, alle fik 99 dage... - Skriv De hellere.
Elskede Fritz
Følg med. De har besøg.
Besøg?
I skal ikke tage det så tungt.
Jeg ville gøre præcis det samme igen.
I gjorde det rette. Jeg er stolt af jer.
Min egen pige...
Mor...
Du er en tapper og god støtte.
Du kommer aldrig til at træde ind ad døren igen.
Vi mødes igen i evigheden.
Husk, Sophie... hold dig til Jesus.
Ja, mor.
- Du også. - Frk. Scholl...
Jeg har lige taget afsked med mine forældre.
Det må De forstå.
Kom nu.
Frk. Scholl, mit navn er Alt.
Jeg er fængselspræst.
Min Gud, himmelske fader.
Gør denne jord frugtbar.
At din sæd ikke falder forgæves.
Lad i det mindste længslen vokse mod Dig, dens Skaber -
- som den kun sjældent møder igen.
- Amen. - Amen.
Jeg beder Dem om Guds velsignelse.
Velsigne dig Gud Fader -
- som skabte dig i sit billede.
Velsigne dig Guds søn -
- som ved sine lidelser og død har forløst dig.
Velsigne dig Gud Helligånden -
- som bereder dig til sit tempel og helliger dig.
Den hellige, treenige Gud være dig nådig på dommens dag -
- og bevare dig evigt liv.
- Amen. - Amen.
Ingen besidder større kærlighed end den, der ofrer livet for venner.
Gud er hos dig.
Det er mod reglerne, men...
Skynd Dem venligst.
Tak.
Det var ikke forgæves.
Frk. Scholl.
Solen skinner stadig.
Sophia Magdalena Scholl.
Justitsministeren har ved bekendtgørelse af 22.2.1943 -
- fravalgt sin mulighed for at benåde -
- og lader i stedet retfærdigheden ske fyldest.
Klokken er præcis 17. Henrettelsen eksekveres.
Længe leve friheden!
"Folkeretten" afsagde døds dom over disse medlemmer af Hvide Rose.
Disse idømtes tugthus og fængsel.
Og atter andre idømtes drakoniske afstraffelser.
Takket v ære Helmuth von Moltke nåede Hvide Roses 6. løbeseddel -
- via Skandinavien til England -
- og blev i millionoplag kastet ud over Tyskland.
Nu med overskriften:
Tysk flyveblad, et manifest af studerende i München.
Oversættelse: Flemming Andersen