Se, enda en TCBY.
En jævla gullgruve.
Det er dette jeg vil få til med Mr. Buffalo.
Mr. Buffalo burde være overalt, som TCBY.
Sunn mat, hyggelig service.
Vi kommer til å håve inn. Sann mine ord, Erik.
Det TCBY gjorde for yoghurt, skal Mr. Buffalo gjøre for kyllingvinger.
Kan du sette på KIIS-FM?
- Takk! - Lyle.
For svarte!
- Ta det med ro. - Jeg må jo si det hver jævla gang!
Takk! Takk skal du ha.
Digger disse folka.
Jeg sa til Jamie at vi må dra og se dem når de kommer.
Og musikk, ja.
En Mr. Buffalo-kunde kommer for å spise vinger og slappe av, ikke sant?
Da er musikken viktig.
Er det skoene til pappa?
Går du med skoene hans?
Ja, vi skal jo fylle skoene hans nå, ikke sant?
Jeg tenkte: "Hva er vel bedre..."
De er faktisk litt trange. Jeg burde få meg hakket større.
Hold opp.
Du. Erik, hør på meg. Ikke begynn nå, for faen.
Unnskyld.
Skjerp deg. Ikke vær veik.
Du. Det går bra.
Du.
Jeg er glad i deg.
- Glad i deg. - Det går bra.
Det er opp til oss nå.
Og de ville vært stolte av oss.
Hva sa du i går? Hva sa du til meg?
Si det.
At jeg tror de ville vært stolte av oss.
Erik, jeg vet at de ville vært stolte av oss.
Hei, vi er framme.
Dust.
Hei! Stopp bilen, for faen!
- Jeg skulle slippe dere av bak. - Nei! Du slipper oss av her.
- Det er mye folk her. - Så mei dem ned.
Hva faen? De skulle inn bakveien.
Erik! Drepte mafiaen foreldrene dine?
Hva? Nei, jeg er Lyle.
Det virker sånn, men det må undersøkes.
- Er du redd mafiaen er ute etter dere? - Ja. Hvor er kameraet ditt?
Mafia, vi har fått nok. Bare prøv dere.
- Er det en trussel? - Kom igjen.
Dere er utsatt, ok?
Dere får sikkerhetsvakter døgnet rundt.
Peter.
Sørg for at dette blir gjort riktig.
- Er du sikker på at han klarer dette? - Slapp av. Han er en god skuespiller.
Han har gjort Shakespeare.
Jeg vil begynne med en historie.
Da Lyle og jeg var små, hadde huset vårt et stort vindu.
Fuglene fløy stadig inn i vinduet. De falt og ble skadet.
Mamma pleide å plukke opp fuglene,
ta dem med inn og pleie dem til de ble bra igjen.
Hun sendte dem av sted,
så dem fly av gårde.
Det er bare ett av favorittbildene mine av mamma.
Hvordan hun tok vare på fuglene.
Det jeg ville sagt til dem, er...
"Kanskje en dag, når vi ses i himmelen,
kan vi slå noen baller fram og tilbake, alle sammen."
Takk for meg.
De stakkars guttene.
Lyle er veldig opptatt av at sangen blir riktig.
Ikon.
Legende.
Industrileder.
Ektemann. Tennistrener.
Folk drømmer om å være én av disse tingene.
Jose Menendez var alt sammen.
Han var også faren vår.
Alle som kjente pappa, vil si at han var stri.
Bare spør en linjedommer som gjorde feil under en av mine eller Eriks tenniskamper.
Vel, pappa, hvis du hører dette, og det vet jeg du gjør,
kan du være trygg på at jeg skal fortsette der du slapp
og være familiens klippe.
Og mamma...
Hva kan jeg si?
Hvis pappa var grunnmuren vår, var du tapetet og de vakre møblene, mamma.
Jeg vet at det ikke alltid var lett å ha to uregjerlige gutter,
men du skapte et hjem av hvert eneste hus vi bodde i.
Så mamma, mine siste ord til deg
overlater jeg til to diktere som kan dette mye bedre enn meg.
Med deres ord: "Jeg kommer til å savne deg, jente."
MONSTRE: HISTORIEN OM LYLE OG ERIK MENENDEZ
Mer enn to måneder har gått siden Jose og Kitty Menendez ble drept
i hjemmet deres i Beverly Hills.
Politiet ser ikke ut til å ha kommet noe nærmere en oppklaring.
Kom igjen, din jævla veiking! Ikke stopp.
Man har spekulert på om drapene kan ha vært mafiaens verk
og muligens knyttet til Menendez' virksomhet
innen hjemmevideobransjen som direktør for LIVE Entertainment.
Etterforsker Les Zoeller ved Beverly Hills-politiet
uttalte nylig at de fortsatt undersøker alle mulige innfallsvinkler.
Jeg kan ikke gå i detaljer,
men jeg kan si at dette er en aktiv etterforskning
og at folkene våre ikke gir seg
før den eller de som begikk disse meningsløse og grusomme drapene,
er bak lås og slå i påvente av dødsstraff.
Hva er det?
Nei!
Tenk at hun faktisk sa
at hun valgte disse kjolene fordi vi kunne bruke dem igjen.
Jeg kan bruke denne igjen.
Når helvete fryser til is og jeg inviteres til skøytefesten.
- Dr. Oziel. - Dr. Oziel, dette er Erik Menendez.
Erik?
Jeg vet at det er kort varsel,
men ville det være mulig med en time i dag?
Det er viktig.
Jeg er ledig klokka to, om det kan passe.
Nei. Jeg...
Jeg vil ha den siste timen.
Jeg vil ikke at pasientene dine skal se meg.
Vær så snill? Dr. Oziel?
Ja. Hva med klokka fire? Da kan vi snakke så lenge du vil.
Ok. Klokka fire. Høres bra ut.
Greit. Vi ses da.
Fy flate. Så du det, Jamie?
Han skvatt som ei skolejente. Herlig.
Ikke vær slem, Lyle.
- Hei, Erik. - Hei, Jamie.
- Skal du noe sted? - Ja, jeg har noen ærender.
Ja vel. Skynd deg tilbake. Vi har kjøpt en haug med halloween-godt.
Ikke billig dritt. Bra saker!
Du vet at jeg elsker halloween. Må holde familietradisjonen i hevd.
Erik!
Kom, stig på. Slå deg ned.
Du ser strålende ut. Virkelig godt å se deg, unge mann.
Erik. Stig på.
- Jeg er glad du ringte. - Ja, jeg også.
Så du føler... hva?
Jeg har på en måte hatt...
...selvmordstanker.
Ja vel.
Kanskje du vil sette deg?
Det jeg snakker om her,
er det ingen som får høre, ikke sant?
- Du tar ikke opp dette? - Nei.
Du kan ikke si det videre?
Vel, da du kom til meg på grunn av den innbruddsdommen,
de dumhetene du er ferdig med,
ble jeg pålagt av retten å fortelle foreldrene dine hva vi snakket om.
Men så klart, nå...
Altså, de er...
Kunne vi gå en tur, kanskje?
Ja, jeg har hatt mareritt om mamma og pappa hver eneste natt.
Og i disse marerittene, blir de drept?
Ja, for det meste.
I drømmen er jeg til stede og gjenopplever det.
Men i sakte film, liksom.
Og jeg står der,
og mamma blir skutt i magen og så i beinet,
for kneet hennes eksploderte.
- Ikke sant? - Ja.
Hun blir skutt gjentatte ganger, men hun dør ikke.
Og pappas ansikt blir sprengt i filler, om og om og om igjen.
Ansiktet hans er borte, og det er røyk overalt.
- Drømmer du dette hver natt? - Ja, stort sett.
Det er "Thriller".
Guttungen har kledd seg ut som Michael Jackson.
Hvorfor vil du ta livet av deg, Erik?
Hva ville det løse?
- Knask eller knep! - Kom igjen.
Ja vel!
- Knask eller knep. - Her!
Gurimalla.
- Du mistet sverdet ditt. - Takk.
- Vær så god. - Takk. Gledelig halloween!
- Vær så god. - Hva er du kledd ut som?
Hva?
Jeg er Tom Cruise!
I Cocktail.
Hallo. Legendarisk.
Er det her de foreldrene ble...
Ble hva?
Skutt?
Vil du komme inn og ta en titt?
Kanskje du skal pelle deg vekk
før jeg dytter den jævla Snickersen opp i ræva di, cowboy?
Faren min var en stor mann. Det var mange som ikke visste det.
Han begynte å jobbe for Hertz, og så kom han seg inn i filmbransjen.
Han var på pengesiden, bak kulissene,
men han var like innflytelsesrik som Spielberg eller Scorsese.
Ja visst.
Kanskje jeg burde skrive en bok om ham, for han hadde så mange mål,
og han ville bli senator. Visste du det?
Han ville bli den første cubansk-amerikanske senatoren i Florida.
Da måtte han ha flyttet til Florida.
Ja. Vi skulle flytte dit. Vi skulle bli som Kennedy-klanen.
Alt dette vil stå i boka.
Han mente også at Lyle og jeg
kunne bli president en dag.
Det var derfor han var så streng mot oss...
...bestandig. Han var bare...
...virkelig...
Hva er det, Erik?
Så...
Vi gjorde det. Broren min og jeg...
Dere skjøt dem?
Ja.
Ja vel.
Kanskje vi burde gå tilbake til kontoret og snakke om det.
Greit.
Føler du deg bedre nå som du har fortalt meg det?
- Litt. - Ok.
Erik, jeg må be deg fortelle hva som skjedde, om du klarer det.
Ok, men du får ikke ta det opp.
Jeg tar det ikke opp.
Men hvorfor må du vite det?
Jeg trenger bare å snakke om følelsene mine.
Og å fortelle hva som skjedde, er den beste måten å gjøre det på.
Planen begynte å forme seg
da jeg så en film, Billionaire Boys Club.
Han var redd, veldig redd.
Den handler om noen ungdommer med rike foreldre, som ungdommene dreper.
Og det fikk meg til å tenke,
for det var akkurat som livet vårt. Lyles og mitt.
Frank skjøt ham.
Lyle, se på dette.
Blodet begynte å sive, så vi pakket ham inn i dyna
og bar ham ut i bilen.
Så vi begynte å snakke løst om det.
Hvordan det ville vært
om denne negative, kontrollerende kraften forsvant fra livet vårt.
Så vi la en plan.
Jeg ville gjøre det så fort som mulig før motet sviktet oss.
Men Lyle ville vi skulle ta oss tid, planlegge det grundig.
Så vi ble enige om å gjøre det uka etter, på en søndag.
- Hvorfor på en søndag? - Hushjelpen hadde fri i helgene.
Jøss, er det alt?
Du så en film og bestemte deg for å drepe foreldrene dine, Erik.
Hvorfor?
Hvorfor hva da?
- Hvorfor vi gjorde det? - Ja, Erik.
Fadermord er en svært drastisk handling.
Hva er fadermord?
Når man dreper foreldrene sine.
Og det er selvsagt ikke uvanlig, Erik.
Sånt skjer.
Ett av fire drap begås innen familien.
Er det sant?
Jøss. Ok.
Alle disse sakene er forskjellige,
men de fleste innebærer skjerpende omstendigheter.
Ja, de var virkelig irriterende.
Nei, jeg mener mishandling.
Krangel om penger.
Faren din var veldig kontrollerende. Du og jeg har snakket om det.
Du så en film og bestemte deg for å drepe foreldrene dine.
De fleste gjør ikke det.
Ja.
De kjenner ikke faren min.
Game. O'Connell leder fem kamper mot én.
Hva faen var det? Hva i helvete driver du med, Erik?
Herregud! Din lille dritt!
Hva er det vi har øvd på?
- Herregud! - Mr. Menendez!
Nei! Ikke rør meg, for faen!
Tjuefem tusen dollar! Stikk, for faen. Du har sparken.
- Slutt. Kan du bare... - Erik!
Hold den jævla stillingen!
Var faren din fysisk voldelig, Erik?
Washington.
Olympia.
Sør-Dakota.
Tiden er ute.
Sør-Dakota!
Faen!
Kjære deg.
Din dumme dritt. Det er Pierre!
Pierre!
Jeg fatter ikke at du går på Princeton.
Fatter ikke at du går på Princeton.
Nei. Ikke egentlig.
Det var din siste sjanse.
Hører du? Hva sa jeg?
- Du spilte som ei kjerring! - Slutt.
- Dommeren tok feil. - Feil? Ikke faen. Inn med deg!
Lukk døra.
Bare...
veldig dominerende.
Ja vel.
Hvorfor drepte du moren din?
Hun var hekta på faren vår.
Han var utro.
Og hun begynte å drikke mye, tok piller.
Hun var suicidal.
Vi mente det var et tegn på at livet hennes var uten verdi.
Så på en måte gjorde vi...
...slutt på lidelsene hennes.
Det var en greie som skjedde.
Lyle var hjemme. Han var blitt utvist fra Princeton for plagiat.
- Din foraktelige dritt! - Greit!
- Jævla soper! - Hva skal du gjøre med det?
Skal du slå meg? Vet du hva? Jeg vil at du slår meg, nå!
Hold snavla!
- Ikke rør meg! - Få se, gamling. Kom igjen!
De ville bare ikke slutte. Og så blandet mamma seg inn.
Jeg elsker henne. Du burde forstå, mamma.
Du er 20. Du skal ikke gifte deg.
Aldri i livet.
Dere ble jo gift da dere var på min alder.
- Hun er ei hore! - Se hvordan det gikk!
- Mitt lykkelige ekteskap. - Hykler. Jeg driter i hva du sier!
- Jeg skal gifte meg! - Ikke kall meg det!
Hun kommer ikke fra en god familie. Det skjer ikke. Ikke på en million år.
- Jeg prøver å redde deg. - Nei.
Du får ikke si det når du gjorde akkurat det samme!
Det er du som er hykler! Hva med denne?
Gi meg den. Ta den på deg.
Ålreit, gutt.
Det går bra.
Du og du.
Lyle!
Hvor lenge har du hatt den?
I tre år? Fire?
- Hvorfor visste jeg det ikke? - Fordi jeg ikke ville!
Det er poenget. Ingen skal vite det!
Ikke engang Jamie vet det.
På Wilshire er det et hårerstatnings...
Det var noe med det...
Å se broren min,
som jeg forgudet, ikke sant?
Som alltid...
...beskyttet meg.
Å se ham så sårbar.
Skrur du den liksom på?
Det er mer som at den hektes på.
Pappa tvang meg.
Jeg så ham.
Og plutselig så jeg hvor grusomt det var, det som foregikk i det huset.
Og...
...jeg sa det til ham.
Hva?
Hva sa du til ham?
Bare at jeg var glad i ham.
At fra nå av skulle jeg velge ham framfor foreldrene mine.
Var det da alt forandret seg for deg?
Ja. Og det var da jeg så filmen.
Og i det øyeblikket visste jeg at det ville skje.
Jeg visste vi kom til å gjøre det.
Vi trengte ikke å si noe. Det hadde sin egen tyngde.
Vi dro til en våpenbutikk i West LA.
Et håndvåpen? To ukers ventetid.
- Vent, hva? Ikke søren. - Det er min rett.
Vet jeg vel. Det kan du takke Jerry Brown for.
Den jævla våpenloven. Det er bare tull.
Faen!
Jeg trenger bare et førerkort fra California.
Vi dro til et annet sted.
Begge må vise førerkort.
Drit og dra! Det er ulovlig!
Jeg er amerikansk statsborger med visse rettigheter.
Det står i grunnloven!
Problemet var at Lyles førerkort var inndratt.
Og jeg hadde bare det falske førerkortet.
Faen!
- Er disse bra mot inntrengere? - Visst faen.
Endelig fant vi en Big 5 i San Diego der du kan få en hagle med bare én leg.
Ok, og så må jeg bare se legitimasjon.
De krever to former for leg for å heve en sjekk,
men bare én til å kjøpe hagler.
Jeg brukte det falske førerkortet.
Deretter fikset vi et alibi med en venn av Lyle, Perry Berman.
Hallo.
Hva skjer, rumpetryne?
Møtes på Taste of L.A. Har ikke vært der på årevis.
Så alt var klart.
Og det var søndag.
Vi måtte gjøre det da.
Skal vi virkelig gjøre dette?
Ja.
Greit.
- Greit. - Vi skal gjøre dette.
Vi skal gjøre dette.
Ok, vi går og gjør det nå.
Du må skyte først, så du ikke feiger ut.
Hva?
Greit.
Glad i deg, Erik.
Glad i deg.
Han har ikke sagt et ord på 24 timer.
Hva gjør dere? Hva er det?
Nei!
Jeg gjør kål på mamma.
Plukk opp hylsene.
Kom her. Kom igjen.
Kan du kjøre? Jeg tror ikke jeg klarer.
Vi kjører opp Coldwater.
Har du vansker med å høre meg?
- Batman-filmen ti på ti. - Ja, men klokka er ti over halv elleve.
Ja, men det er den vi vil se. Kan du hjelpe meg?
- Dama mi er der inne. - Si at siste halvdel er best.
Vi har hørt at første halvdel er elendig, så vi vil se siste halvdel.
Vi får ikke selge billetter etter 15 minutter.
- Ok, greit. Faen! - Faen.
Ikke bann, er du snill.
Greit. Gi meg to billetter til fem på elleve, da.
Tregere, takk.
- Takk. - Kos dere.
Vet du hva? Hei, Erik! Faen heller, vi drar til Taste of L.A.
Lyle, hva gjør vi?
Bare sett deg i bilen.
De billettene er ubrukelige nå. Vi drar.
Oi. Jøss.
Unnskyld meg. Er dette edamer?
Ja, det er røkt edamerost.
Den er kremete.
Her, Erik, smak på denne.
Vet du hva? Den passer ikke til chablis.
Jeg syns vi skal gå.
- Ro deg ned. - Vi kom for sent. Perry er ikke her.
Og så? Jeg koser meg med litt god vin og ost
og sørger for at folk ser oss.
For vi har vært her i fire timer nå.
Du vet hva de sier: "Tiden flyr når du er på Taste!"
Det er ingen her.
Nødetaten i Beverly Hills.
Ja. Politi...
Lyle!
- Hva er problemet? - Noen...
- Hva er problemet? - Noen har drept foreldrene mine.
- Unnskyld? - Noen har drept foreldrene mine!
Mamma!
Hvordan føler du deg?
Ikke bra.
Erik, fortell meg om den kvelden.
Nei.
Hva slags jævla terapeut er du? Jeg kom hit for å føle meg bedre.
Hvordan gjør jeg det, da?
Du skal fortelle meg at jeg ikke er ond.
Si at jeg ikke er ond.
Du drepte moren og faren din, Erik.
Jeg vet det.
Men...
jeg er ikke ond.
Jeg er ikke det.
Kan du si det?
Du er ikke ond, Erik.
Jeg har mareritt, og jeg får ikke sove,
og jeg bor i huset der jeg skjøt foreldrene mine.
Og jeg får ikke sove, og hver natt er et mareritt.
Og hver natt i det huset
har jeg mareritt om at jeg skyter dem, og de dør bare ikke.
Og de slutter ikke.
De slutter bare når jeg skyter meg selv.
Da får jeg sove. Når jeg blåser hodet av meg.
Ok.
Erik.
Du er trygg. Du er trygg her, ok?
Jeg foreslår at vi gjør noe.
Jeg syns vi skal ringe Lyle og be ham komme.
- Greit. - Greit?
- Ja. - Ok.
Knask eller knep.
Ja. Vær så god.
Kan jeg få en til?
Hva snakker du om? De Snickersene er digre.
- Vet du hvor sjenerøst det er? - Jøsses. Bare spurte.
Jævel!
Dra tilbake til det lusne nabolaget ditt, din fattige drittjævel.
- Ja? Faen ta deg! - Faen ta deg!
Fint og billig kostyme, din veiking!
Jævla unger.
- Hallo? - Lyle.
Dr. Oziel her. Jeg må be deg komme til kontoret. Erik er her.
Hva?
Lyle, han har fortalt meg alt.
Hva? Gi ham røret!
Nei, kom hit med en gang, og så kan vi snakke om det.
Gi det jævla røret til broren min nå!
Nei, det gjør jeg ikke, Lyle.
Kom hit og snakk med ham. Det er viktig.
Jævla...
Faen!
Jeg tror han er på vei hit.
Erik, du gjorde rett i å fortelle meg det.
Jeg må be deg om å bli her.
Jeg må ha kaffe. Det aner meg at dette blir en lang natt.
Bare ikke gå. Jeg er straks tilbake.
Kom igjen!
- Hallo? - Hør på meg, Judalon.
- Kom til kontoret. - Hvem i huleste tror du at du er?
- Du knuller kona di igjen. - Faen.
"Beklager. La oss få et bedre ekteskap.
La oss knulle, og så gjør jeg det slutt med Judalon."
- Faen ta deg, Jerry! - Hold kjeft og hør etter!
Erik har tilstått drapene.
Lyle er på vei hit. Livet mitt kan være i fare.
Jeg trenger deg her som et vitne.
- Jeg drar ikke ned dit. - Jo, du må.
- Så de kan drepe meg? - Nei! Han gjør ikke det!
Ingen vil drepe deg! Bare kom deg hit nå.
Hva? Jerry!
Hva?
For helvete!
Kom igjen!
Faen! Jævla faen! Kjør!
Kjør på!
Har du ventet lenge?
Leger, eller hva?
Hva sa du til ham?
- Sett deg. - Hold kjeft. Jeg snakker ikke til deg.
Hva har du sagt? Hva har du fortalt?
Om hva da? Om mamma og pappa?
For vi vet ikke hvem som drepte dem.
Jeg har fortalt ham alt.
Ja vel. Alt om hva da?
Om at det sikkert var mafiaen som gjorde det?
Lyle, marerittene. Jeg måtte si det til noen.
Han fortalte meg alt.
Jeg vet ikke hva det betyr. Jeg vet ikke hva "alt" er.
Det er ikke nødvendigvis sant!
Lyle, jeg var redd jeg skulle ta livet av meg.
Vær så snill.
Kan du holde kjeft? Jeg snakker med broren min!
Vi drepte dem.
Vi skjøt dem.
- Hvem faen var det? - Hva?
Jeg aner ikke.
Kontoret er lydtett.
Kan du sette deg? Det er greit.
- Greit? - Kan du sette deg?
Hvordan er det greit? Hvis vi drepte dem, hvordan er det greit?
Lyle, du har ikke et våpen, har du vel?
Ok, dette er fortrolig.
Alt du sier her, er fortrolig.
Alt du eller broren din sier, blir her i dette rommet,
så det er greit om du bare...
- Om jeg hva da? - Sier hva du har i lomma!
- Ikke gjør dette. - Sett deg, Erik!
Hva skal jeg gjøre med deg? Jeg vet ikke hvem du er!
Jeg har ingen bror!
Jeg måtte bare si det til noen.
Så si det til meg, for faen! Til meg, for helvete!
Men altså... faen! Hvorfor i helvete kommer du med sånt oppspinn?
Det er ikke løgn, Lyle. Vi gjorde det!
Lyle, si hva du har i lomma.
Det er en jævla Snickers, ok?
Jeg har nettopp delt ut 300 av disse.
Unger digger huset vårt. Vi er bra folk.
Du ødela favorittkvelden min.
Med denne lyvingen.
- Det er ikke løgn. - Kan du holde kjeft?
- Han kan ikke... - Hold kjeft, la meg tenke!
For hvis det var oss, ville vi drept deg.
- Lyle. - Ikke sant?
Det er nok ikke så lurt.
- Er du redd, dr. Oziel? - Lyle!
Jeg velger å ikke leve i frykt.
Det ville ikke pappa heller.
Bare fordi broren min forteller deg noe,
er det ikke nødvendigvis sant.
Lyle, han kan ikke si det til noen. Skjønner du ikke det?
Ingen kom til å få vite det, for helvete!
Ingen kom til å få vite det!
Det var en perfekt forbrytelse. Og han ville til og med vært stolt.
Han ville vært jævla stolt. Du sa det selv.
Ingen vil få vite det, ikke sant?
Uansett hva vi sier her inne, kan det ikke brukes i retten.
Og vi kan bare si at han gjorde en... Hva da?
En mental øvelse?
- Ja. - Ja.
Du har rett. Jeg kan ikke si det til noen.
Ikke til noen.
Jeg måtte bare snakke med noen.
Vær snill og sett deg.
Jeg tror kanskje dette kan være bra.
Hva?
La oss si at dere blir dømt.
- Vent, du sa at... - Jeg skal ikke si...
Jeg kan ikke si det til noen. Er det klart?
Hvis dere blir tatt, er det ikke på grunn av meg.
Men hvis noen så...
Jeg kan være redningen deres.
Hvordan?
Jeg ville visst hva som egentlig skjedde hvis dere fortalte meg alt.
Jeg kan si til retten at dere var redde.
Den kontrollerende faren, at dere ikke orket mer.
Det fins forskjellige typer drap.
Affektdrap, for eksempel, der det bare klikker for en.
I motsetning til noe mer gjennomtenkt.
Noe overlagt, som et drap begått av en sosiopat.
Så hva er dette, da...
etter din mening?
Er vi sosiopater, dr. Oziel?
Vel, nei. Det er derfor jeg syns dere skal fortelle meg alt sammen.
Så du mener det?
Ja.
- Kom, Erik. - Jeg gjør det.
Jeg syns dere skal komme tilbake. Jeg kan hjelpe dere.
Hva har du tenkt å gjøre nå?
- Skal du ringe Diane Sawyer? - Hva?
Jeg spør deg hva du har tenkt å gjøre med denne informasjonen.
Ingenting.
Jeg skal spise middag med kona mi.
Ok.
Greit.
Lykke til, dr. Oziel.
Jeg parkerte på Rexford.
Ok.
Jeg kjører deg.
- Unnskyld, Lyle. - Nei.
Det går fint.
- Vi vet hva vi må gjøre. - Hva da?
Vi må drepe ham.
Tekst: Sissel Drag