- Ja ho sabem. No venim a la de les 22.55! - Mira.
- Venim a la de les 21.50. - I el teu superior?
- Ja li he dit que hem tancat. - Sí.
Ja m'ho has dit, però vull una altra copa de vi.
Hòstia puta, no hi ha ningú.
No ho sé. He arribat a casa i els he trobat.
La mare i el pare.
A terra! Hi ha algú més?
Hem trucat nosaltres.
- Hi ha algú més? - Hem trucat.
Molt bé. Anem. Vinga.
Policia! Entrem! Policia!
Mira'm. Soc l'inspector Zoeller.
Ell és l'inspector Linehan. Entesos?
- Has vist algú? - No.
No. Hem entrat i hi havia fum per tot arreu.
- Tot net. Dos cadàvers. - Saps qui ha pogut ser?
El meu pare era un home de negocis molt poderós.
Havia de tractar amb gent tèrbola.
Ha sigut la màfia!
Sí!
Sí, potser...
Angel!
L'agent Angel us portarà a comissaria a declarar.
Entesos?
Angel, anem.
Què passa? Què ha passat?
- Han matat els pares! - Què?
Mare meva.
- Vols passar primer? Com que jo... - No. Tu primer.
- Hem gravat el volum de la tele? - Sí.
La podem apagar?
El primer que he notat ha sigut
que hi havia fum per tot arreu,
i he començat a cridar.
Semblaven...
No semblaven reals.
I he pujat corrent a dalt i he cridat el meu entrenador. No sé per què.
El Lyle ha trucat a la policia.
Temperatura del fetge?
Trenta-dos graus.
- Per tant, han mort cap a les 21.30? - A les 22.00.
I la trucada a emergències?
A les 23.47.
Unes dues hores després.
El meu pare no tenia gaires amics a la indústria.
Sempre deia que la màfia li anava al darrere.
Han recollit els casquets.
No podem saber en quin ordre han disparat.
És molt matusser per ser un cop de la màfia, no?
Escopetes?
No haurien matat la dona.
Esperi... Són morts?
Mare meva. Són morts?
Tret que descobreixin que falten objectes a la casa,
el meu pare seria el motiu que passés una cosa així.
Què vols dir amb això?
Que treballava per a RCA Records i era un home molt important.
Era un pare genial, però...
va anar a treballar per a una empresa petita
i es va començar a relacionar amb...
gent de mala fama.
El meu pare sabia negociar
i sempre t'exigia més. Més i més i més.
Només creia en els beneficis.
L'agent Angel us portarà a casa.
Un ha dit que la sala era plena de fum
quan han entrat, dues hores després dels trets.
Amb la finestra rebentada?
Jo remato la mama.
Perdona.
- No pots obrir-lo. - Necessito la raqueta.
Vosaltres.
- Aparteu-vos. - Té una classe de tenis.
Necessito que entreu amb mi.
Per comprovar que no falta res.
D'acord.
Les joies de la mare hi són.
Ara torno. He d'anar al lavabo.
L'inspector diu que puc agafar la bossa de tenis.
Gràcies, agent.
Hem reservat l'auditori del Sindicat de Directors per al funeral
per ressaltar el tità que era el vostre pare per a LIVE Entertainment.
L'Erik i jo volem fer un discurs.
Tinc algunes idees perquè sigui emotiu,
amb música i això.
És clar.
Bé, nois, hauríem de parlar una mica de diners.
Sé que tindreu l'assegurança de vida
i, tot i que no estic informat del testament del Jose,
m'imagino que rebreu una herència.
Sempre us hem donat tot el que hauríeu pogut voler.
Tot, literalment.
Té.
I us dediqueu a robar a casa de la gent.
T'ho puc...
Hi ha certes línies que no es poden creuar o hi ha conseqüències.
Et foten al carrer.
Sabeu quin és el problema?
Us ho hem intentat donar tot, però ara...
Ara no tindreu res.
Perquè vosaltres dos... Em sentiu?
Us heu quedat fora del testament, no?
Ja està fet. Bona sort, fills.
Espavileu-vos.
Estem de dol. No hem tingut temps de pensar en això.
El que volia dir és que pot trigar.
Sé que teniu les targetes. Ens preocupa la vostra seguretat.
I això pot ser car.
Per aquí, senyors.
JOSE MENENDEZ CONSELLER DELEGAT
Si va ser la màfia, podríeu ser els següents.
LIVE us proporcionarà protecció les 24 hores.
Guardaespatlles?
Sí, sembla convenient en aquesta situació.
- I pel que fa al transport? - Teniu la limusina.
Ja, però per als dos.
- Voleu una altra limusina? - Sí, seria genial.
I el guardaespatlles podria fer encàrrecs?
Com anar al supermercat si cal o...
No, això és més aviat un ajudant.
Sí, també en volem un parell.
I...
tinc curiositat.
La policia t'ha dit si té alguna pista...
Sí. Alguna teoria de qui podria haver estat?
Bé, sembla que sí que tenen una pista.
Hi havia una furgoneta blanca a casa vostra la nit dels assassinats
que coincideix amb la trobada a casa d'un productor porno de la vall.
Li van disparar nou vegades.
- Ostres. Cas tancat, no? - No crec que sigui una coincidència.
Llavors no ens podem quedar en aquella casa. No és segur.
- Hem d'estar en un lloc segur. - És clar. Estem...
L'Hotel Bel-Air.
Hola, vull fer una comanda a l'habitació.
Sí, vull un planxat de formatge i...
Sí, no. Aigua de l'aixeta mateix.
Vols res?
Dona'm això.
Esperi. Has demanat un planxat i aigua de l'aixeta?
Sí.
Quantes gambes tenen?
Vull una xifra.
Quants còctels de gamba poden fer?
Genial. Vull dues dotzenes de còctels de gamba, pelades,
i vull una caixa, no una ampolla, una caixa, de Perrier!
Tenen Perrier?
Sí! Molt bé, genial.
I ràpid. Carregui-ho a l'habitació. Gràcies.
Lyle, hem de vigilar una mica més amb els diners.
- I el testament? - No ho entens, hòstia!
Ho hem aconseguit, collons!
Entesos?
Teníem una vida
i vam decidir que no la suportaríem més.
Volíem més i vam fer el que calia.
Vam prendre una decisió i ara la tenim. Tenim aquesta vida.
Sí. I no mirarem enrere en la puta vida.
O sigui, que a partir d'ara,
exigirem més a la vida.
I això vol dir, principalment,
que ja no beus aigua de la puta aixeta, Erik!
Sortim al testament? Segurament no. El trobarem i el destruirem.
Però fins llavors viurem com reis.
Entesos?
I no tornarem enrere en la puta vida.
Mai!
Aquest,
aquest i aquest.
I jo, aquests tres.
Deu d'aquestes dues i d'aquesta.
Més.
Sí, fill de puta! Sí!
Un de cada color, germanet.
Ho veus?
Hola.
- Mark Heffernan. Encantat. - Sí, igualment.
Sí!
Vinga!
Va!
Sí!
Com anem amb el cas Menendez?
Tenim entrevistes programades.
Familiars, amics de la família,
socis de negocis de Jose Menendez,
i tenim diversos fronts oberts.
Però estem més a prop d'arrestar algú?
No. Ara mateix no, cap.
Doncs això ha de canviar.
Enteneu la situació?
Van rebentar el cap a un matrimoni a casa seva
un diumenge al vespre.
Aquestes coses no passen a Beverly Hills.
Això no és Compton.
Després de l'assassinat, s'està estenent el pànic entre la gent.
Estan paranoics. No se senten segurs. Tenen por de ser els següents.
Contracten seguretat privada.
Tenen por que la policia no els pugui protegir.
A més, els mitjans ens assetgen amb preguntes. Sé que en sou conscients.
Noticies locals i nacionals, programes de premsa groga...
I, cada dia que passa sense resoldre el cas,
la pressió creix cada vegada més, el cas es fa cada vegada més gros
i nosaltres quedem cada vegada pitjor.
De fet,
el cap Gates em va trucar l'altre dia.
Em va dir que estem quedant com uns putos idiotes.
Em va preguntar per què no podem resoldre el cas Menendez,
però tenim temps de maltractar Zsa Zsa Gabor.
POLICIA
Baixi, senyora Gabor.
Té la revisió i el permís caducats. Baixi.
Quina ximpleria. Arribo tard a dinar.
A la merda. Jo marxo.
No se'n pot anar.
Ho està cobrint la premsa internacional.
En diuen "la bufetada que s'ha sentit a tot el món".
Entre Zsa Zsa i els assassinats dels Menendez, semblem incompetents.
Si això segueix així, no només serem la riota.
Ens despatxaran a tots.
O sigui que necessitem resultats del cas Menendez.
Ja.
Queda clar?
Sí.
Molt bé.
Marxeu.
- Gasteu sense control. - Són coses bàsiques.
Pot definir "sense control"? És molt vague.
Els meus pares, que són morts,
ens van criar per esperar un cert estil de vida.
Sí, però d'on han de sortir els diners?
És conya?
Són els diners de la nostra herència.
Els pares sempre deien que tot seria per a nosaltres.
Què?
N'estàs segur?
- Sí, és clar que sí. - Vostè no?
Hem d'esperar la lectura del testament.
No és aquí? No està en possessió del testament?
- No, el Jose el tenia en un altre lloc. - I on és?
L'estem buscant.
El vostre oncle, que n'és l'executor...
No sé si ho recorda,
però ens han matat els pares.
Estem intentant trobar la felicitat a través dels diners?
Sí.
Potser sí.
Ens pot culpar? Els van disparar a la cara.
Perdona. No volia ser insensible.
Però intenteu no gastar tant.
Quan arribi el vostre oncle i es faci la lectura del testament,
tindrem més informació.
No passa res per la roba i els rellotges.
Mouré alguns fons.
Què?
El pare parlava seriosament.
No tindrem res quan trobin el testament.
- Ho vas dir. Tenies raó. - Pots parar, si us plau?
No ens hem de preocupar per res.
El testament no serà un problema.
Com ho sabem, Lyle? No sabem ni on cony és.
És clar que sí.
Un, dos, tres, quatre.
Quatre...
No! Para!
Com que no? L'hem d'obrir.
Ja, perquè això no és gens sospitós, no?
Rebentar la caixa forta?
- Hem de pensar. - Molt bé, d'acord.
Quina altra opció tenim?
Digui?
Billy, soc l'Erik Menendez.
Erik?
Mare meva. Com estàs? He sentit...
El teu pare encara és advocat testamentari?
Sí.
Per què? Vols que s'hi posi?
No. Anem a sopar al xinès. Venim després.
Però diu que sempre
obre les caixes quan no en sap el codi.
Però sou els executors del testament?
- Soc l'home de la casa. - L'executor és el nostre oncle.
Ve demà, amb la resta de la família.
Pel que tenim entès,
necessitem la presència d'un advocat perquè sigui legal.
- Vinculant. - I li hem trucat.
Truquem-li i demanem-li permís per contractar algú que l'obri.
Què?
No puc fer-ho sense l'executor present.
Em podrien inhabilitar.
Trucarem a un manyà. És el que volia fer i no m'has deixat.
Perquè, si la forcem, s'hi ficarà la policia.
- L'obrirem sols. Gràcies. - No us ho puc permetre.
Estaria legalment obligat a explicar-ho a l'executor.
De fet, la caixa s'hauria de quedar aquí aquesta nit.
No la perdis de vista, entesos?
- Per què m'he de quedar? - Perquè és idea teva. És el teu amic.
Espera. On vas?
Al Cheesecake Factory amb la Jamie.
Segur que estaràs bé aquí?
Sí. Bona nit, senyora Wright.
- La caixa és al garatge? - Sí.
- Gràcies per venir, Carlos. - Ho sento.
Ho sento molt.
Us he trobat a faltar.
T'estimo.
Ja està.
Bé.
Llestos?
Som-hi.
No, vull entrar-hi primer, sol.
Lyle, hi hem de ser tots.
Sí. Jo soc l'executor de l'herència...
No és el que jo volia, però és com és.
Tots sabem que el meu pare tenia amants.
Només em vull assegurar que no hi hagi cap...
fotografia indecent ni res,
perquè no vull que humiliï més ma mare, oncle Brian.
O sigui que entraré, faré una ullada
i tornaré a sortir de seguida, entesos?
- Endavant. - Entesos.
No hi ha cap testament.
- Com? - Què?
- N'estàs segur? - Sí.
Mireu-ho vosaltres mateixos, però jo no l'he vist.
- Hola, Flor! - Lyle!
- La Jaime... - He trobat això.
Erik!
- Què? - Mira. La Flor.
- Què és? - Era en un armari.
Ho heretem tot.
Ens ho van deixar tot.
"Deixo tots els meus béns i els meus drets a la meva esposa, Mary Louise Menendez.
En cas de la seva mort,
tots els meus actius s'han de repartir a parts iguals
entre...
els meus fills,
Joseph Lyle Menendez i Eric Galen Menendez."
Això és d'una carta que em va escriure el pare fa poc.
"Lyle, com ja deus saber, la família és el més important de la meva vida.
Espero que ho sigui de la teva."
Mr. Buffalo podria ser un èxit.
Més que TCBY.
Només necessito 300.000 dòlars de l'herència per a l'entrada.
Les vistes són impressionants. Us encantaran.
"Viu la vida i gaudeix dels fruits de la teva feina."
Molt bé, Erik.
"I la bona fortuna del teu llegat."
Molt bé. Perfecte.
"Pensa en la teva família, el teu país i els teus conciutadans."
Això són vistes al port, no a l'oceà.
Vull ampliar el llegat del pare.
La família pot assolir molt més.
Així, Erik.
Així. Sí.
D'acord.
- Sí? - Tracte fet.
Ets fill del teu pare.
"Tant tu com l'Erik podeu marcar la diferència.
I crec que ho fareu."
DOS MESOS DESPRÉS
Hola.
Vaig a buscar menjar. Vols res?
Erik?
No puc fer-ho, Lyle.
- D'acord. - No.
- Si no vols res... - No. Parlo de l'Oziel.
No el puc matar.
No puc.
Si el vols matar, endavant, però jo...
Escolta'm. Tu creus que jo vull?
Com més gent sàpiga què va passar,
més possibilitats hi ha que ens enxampin, collons.
Creia que desfent-nos-en i aconseguint diners
em sentiria millor.
Perquè tu m'ho vas dir.
Però, des de la lectura del testament, em sento pitjor.
Per això el doctor Oziel.
No hi hauria d'haver anat, ho sento, però no el puc matar. No puc!
Tranquil.
No cal que el matem.
Tranquil.
Però l'hem de vigilar. Hi hem de seguir anant.
Hem de vigilar que no ens delati,
perquè això és una gran cagada, Erik.
Ja ho sé.
Res de confessions, entesos?
O potser t'hauré d'acabar matant a tu.
És broma.
T'estimo. Sempre et protegiré.
Ja ho sé.
Jo també t'estimo.
Ho sento.
Demà posaré les notes de la confessió de l'Erik en una caixa de seguretat
i te'n donaré la clau.
Si em passa res, truca al meu advocat.
- Jer, has d'anar a la policia. - No puc, hòstia.
Encara no. Són els meus pacients.
Deixa't de confidencialitat i aquestes collonades.
T'han amenaçat.
Què fas amb aquesta pedra?
És turmalina negra: protecció espiritual.
Ja. Necessito temps, entesos?
Fins quan són fora la Laurel i les nenes?
Faré que estiguin fora una altra setmana,
fins que trobi un sistema de seguretat millor.
Potser contracto un guardaespatlles.
Jer, tinc por.
Em podria traslladar un temps amb vosaltres.
No és bona idea.
Jo també corro perill. El Lyle m'ha vist!
No sap que ets pacient meva ni on vius.
Et podria haver seguit al meu pis.
Tu mateix ho has dit. Són sociòpates!
Judalon, soc un home casat. No pots venir a viure a casa.
Necessito el quars fumat.
Potser et preguntes: "Per què? Per què necessita el quars fumat?"
L'hi diré clar, doctor.
Perquè això em protegirà.
I tu no.
Protegeixes la teva dona però a mi em deixes tirada?
- Deixaràs que em matin! - Ningú et matarà...
Saps què? Quan em matin, per fi et deslliuraràs de mi,
i estic segura que tindràs un descans!
I allò de passar la vida junts?
¿Fins quan he d'esperar
fins que un d'aquells nois em rebenti el cap amb una escopeta?
- Judalon, no comencis. - No, si us plau, tu...
Mare meva.
No puc respirar. Em passa allò que no puc respirar.
D'acord, entesos.
Mira, deixa'm parlar amb la Laurel.
Li diré que ets una pacient
i que estàs passant una mala època,
i li preguntaré si et pots quedar a la casa dels convidats
unes quantes nits, entesos?
Sí.
Encara la vols deixar, no?
Encara m'estimes per sempre més?
Sí. Quan sigui el moment oportú, així que tot això s'acabi,
l'hi explicaré tot.
I sí, encara t'estimo.
Per sempre més.
Jer...
CENTRE CÍVIC DE BEVERLY HILLS
Sabeu què, nois? Proposo que li encolomem el mort
a Fidel Castro
i ho deixem estar.
Ets un geni.
Molt bé.
Repassem la llista de teories.
Primera teoria: els va matar la màfia
pels possibles negocis del Jose en el món del cinema per a adults.
La teoria del porno.
Segona teoria: els va matar un càrtel
perquè el Jose passava drogues de Sud-amèrica en secret.
¿Com podria un cubà com Jose Menendez fer-se ric als EUA
sense traficar amb drogues?
Tercera teoria:
els va matar una banda de San Fernando que tenia bronca amb l'Erik
i que els havia amenaçat.
Cap quadra.
L'entrada no està forçada.
Les proves forenses no mostren forcejament.
És quasi com si...
- Els Menendez coneguessin els assassins. - Exacte.
Cosa que ens deixa amb l'única teoria plausible.
Mireu, ja sé que en voleu culpar els fills...
Culpar-los? No ens han tornat les trucades, Tom.
No tenim prou proves per sostenir el cas.
Només parlen amb nosaltres a través del seu advocat.
Au vinga! Us sembla el comportament d'algú innocent?
- No, ja. - No em puc creure
que no miréssim si tenien residus a les mans aquella nit.
Quina cagada.
El fet, fet està.
Si els volem detenir, necessitem proves.
Hem de trobar alguna cosa.
No ens caurà màgicament a les mans.
Sí?
Les, han preguntat per tu.
És un amic íntim d'Erik Menendez.
Collons.
Vas escriure un guió sobre l'assassinat dels pares?
Ets un puto idiota. És...
Incriminatori?
No parli per mi. Sí, incriminatori.
Has de cremar totes les còpies d'aquesta merda.
No és cap merda. Era molt bo.
Nois, centrem-nos.
El Craig i jo vam pencar molt amb Friends. No l'has llegit.
No diguis que és una merda.
- Es titula Friends? - Sí.
Quina puta merda de títol. Normal que no es vengués.
No l'hi has explicat al Craig, no?
No. És clar que no.
M'agradaria tornar a la pregunta.
Per què vau sentir la necessitat de matar els vostres pares?
A banda, perquè ho sapigueu,
he posat les notes de l'última sessió en caixes de seguretat.
- De seguretat? - Què?
Ja us vaig dir que no aniria a la policia,
però, si em passés alguna cosa,
no seria positiu per a vosaltres.
Ens està amenaçant, Oziel?
No.
Però, d'ara en endavant,
crec que hauríem... hauríem de començar a gravar les sessions.
No. Ni de puta conya.
Us asseguro que només jo tindré accés a les cintes.
Però, si voleu seguir treballant
per solucionar els problemes
que us van dur a matar els pares, necessito una assegurança.
Necessito saber que estem al mateix vaixell.
Sincerament, doctor, no tinc més problemes per resoldre,
perquè els meus dos grans problemes són morts.
D'acord. Molt bé, Lyle.
Dir-ho en veu alta forma part del procés de sanació.
I tot el que es diu en aquesta consulta
no surt d'aquí. En teniu la meva paraula.
Friends, quina merda de títol.
L'Erik et va confessar, després del crim, haver matat els seus pares.
No em va dir: "He matat els meus pares",
però bàsicament, sí, pràcticament ho va admetre.
I per què creus que t'ho va dir?
L'Erik és el meu millor amic. Ens ho expliquem tot.
I...
L'any passat vam escriure un guió junts.
Estava inspirat en El club dels joves multimilionaris.
"El meu pare no mostrava les seves emocions.
De vegades em deia que no era digne de ser fill seu.
Quan m'ho deia, jo m'esforçava més,
anava més lluny per demostrar-li que sí.
Només per sentir les paraules: 'T'estimo, fill.'"
"Un guerrer que ha perdut els pares
segueix sent un guerrer."
Collons, és boníssim!
Sí que ho és.
Espera. ¿Tu i l'Erik vau escriure un guió
sobre un noi ric que mata els seus pares?
Ja. Sabíem que era una història recaragolada,
però era només una pel·li.
Però ara, després del que em va dir, no...
No podia callar.
Has estat molt valent de parlar, Craig.
Has fet el que calia.
L'Erik no hauria d'anar a la presó.
Necessita ajuda.
Ell i el Lyle. Ajuda psicològica.
Perquè, si han estat ells, estan malament del cap.
Ara el detindran o què?
Per desgràcia, el que ens has explicat
no reuneix els requisits per a una ordre de detenció.
Seria un testimoni d'oïda.
Em sona això d'"oïda". Ho diuen molt a L.A. Law.
Però, si vols ajudar l'Erik,
i ajudar-nos amb la investigació,
pots fer una cosa.
Ha estat radical. Ara aixeco més de vint quilos més.
He millorat molt el rendiment a pista.
Mola.
I he començat a sortir amb una noia.
Acabem de tornar d'esquiar a Utah.
Està bona?
Tio, està boníssima.
Vine a la casa del port.
És una passada.
Hi ha pistes de tenis privades.
Jugues tant que em rebentaràs.
Tu em vas ensenyar que...
Moltes felicitats...
Em vas ensenyar a jugar a tenis.
Moltes felicitats...
No els sento. I tu?
Merda!
- Sembla que et va bé. - Sí, molt.
El meu pare no hauria volgut que m'arrossegués plorant.
Crec que hauria volgut que visqués
i que arribés potser fins i tot més lluny que ell.
Que fos senador o alguna cosa.
Un guerrer que ha perdut els pares segueix sent un guerrer.
- No és una frase del nostre guió? - Sí?
Parlant d'això, l'altre el dia me'l vaig llegir.
- Volia veure com havia envellit. - Sí?
I què?
Té alguns buits de guió i alguns diàlegs cursis,
però crec que és molt bo.
Reescrivint-ne algunes parts, el podríem vendre.
Sí, potser.
I ara el podríem fer més creïble.
Ja m'entens. Perquè...
Vinga.
Perquè què?
Els personatges seguirien fent ficticis.
No ho faríem exactament com el que els va passar a...
- El que vau fer tu i el Lyle. - Craig, què dius?
Canviaríem els detalls. Ho fan sempre.
No, no tornis a parlar d'això.
Vinga, Craig.
Vinga, Erik, m'ho...
M'ho vas confessar.
T'he dit que no en parlis més.
- Em sents? No en parlis més. - Sí...
No podríem haver-ho fet, i menys tal com va passar.
Ja, però el Lyle sí?
No va ser el Lyle.
- Estàvem junts. - Va contractar algú?
Parles com els polis.
Ens investiguen.
- Sento insistir... - Per què?
Perquè vull saber qui ho va fer, com tu.
La poli ha parlat amb tu?
Què?
La poli t'ha contactat per la investigació?
Sí.
- Què els has dit? - Res.
Bé, perquè no hi ha res a dir.
Ja.
El Lyle i jo no vam matar els nostres pares.
És clar que no. És una bogeria.
Sí, una bogeria.
Gràcies.
Ha estat bé.
Pots passar la setmana que ve.
Perfecte.
Gràcies.
Em sap greu.
- Suposo que no ha sigut gaire útil. - Em cago en tot!
Bé...
¿Creieu
que la vostra mare mereixia morir?
No ens ho vam plantejar així.
Va ser més com:
"Si hem de matar el pare, també hauríem de matar la mare."
Algun de vosaltres pensava diferent?
No, i ara.
No hauria decidit matar la mare sense el consentiment de l'Erik.
Ni tan sols el volia influir.
Vaig deixar que s'ho pensés uns dies.
Molt bé. Erik?
Sí.
L'havíem de matar.
- Estava enganxada a ell. - Del tot.
Era la seva única sortida.
Veieu com de radical és matar els vostres pares?
Els diners van influir en la decisió?
No.
No us feia por que us desheretessin?
¿No vau considerar que, si només matàveu el Jose,
la Kitty heretaria els diners
i no els podríeu controlar fins...?
No vam matar els pares per diners.
Entesos, Erik. Et crec.
No va ser per diners.
Va ser un acte de bondat cap a la mare.
Al final, havia de passar.
La mort era la seva única sortida.
- La nostra. - Prou.
Però, Erik, per què? Digues per què els havíeu de matar tots dos.
¿Per què era l'única solució
per alliberar-vos a tots d'aquesta situació?
No cal que contestis.
Digues, Erik, per què?
No vull seguir amb aquesta conversa. I ell tampoc.
- Lyle. - S'ha acabat.
Va ser el crim perfecte. La policia no té una merda.
Les úniques persones que saben què va passar són aquí.
I pel seu bé, doctor, espero que segueixi així.
Ei, aixeca't. Marxem.
Nois.
Espereu.
Vinga, nois.
Estem en el mateix vaixell.
No?
Abans de marxar, agafeu això.
Què és AutoMax?
Una petita empresa de la qual soc soci.
Seria una gran oportunitat d'inversió per a vosaltres.
Jo podria ser molt més que un psicòleg per a vosaltres.
Hauríem de ser socis empresarials.
Sí, és clar.
M'ho miraré.
- Sí. - Gràcies, doctor.
De res.
Hola. T'he portat una coseta per picar.
La mama diu que no mengi abans de sopar.
M'ha agradat molt ser aquí els últims mesos.
Viure amb tu, la teva germana i el teu pare.
Saps què? Si jo fos la teva mare,
podries menjar xocolata quan volguessis.
No. Jer, no m'ho pots fer, això.
És clar que puc.
Fa massa que aguantem les teves bogeries.
No t'hauria d'haver deixat venir. Va ser una bogeria.
- Ho vas fer per amor. - No.
Ho vaig fer perquè estaves deprimida, paranoica i espantada,
i em feies pena.
Fins i tot vaig convèncer la meva dona.
Però no ho hauria fet
si hagués sabut que seríem els teus presoners!
Les amenaces, els canvis d'humor, canviar els mobles de lloc!
I ara dius a la meva filla que seràs la seva mare!
Estàs boja?
Vas dir que la deixaries.
- Ho vas dir! - Doncs no, entesos?
No la deixaré.
Te'n penediràs.
Sé coses i tu saps que sé coses.
Judalon.
No facis ximpleries.
Ves a la merda!
Jude! Pel teu propi bé i per la teva pròpia seguretat,
no parlis del cas Menendez amb ningú, i menys de les cintes.
Posa't el cristall d'ametista que et vaig regalar.
Tens el sisè txakra desalineat.
- Inspector Zoeller? - Sí?
Tinc informació sobre el cas Menendez que crec que li interessarà.
Subtítols: Maria Romero Soronellas