MONSTRE: HISTORIEN OM LYLE OG ERIK MENENDEZ
- Laurel. - Jerry!
Jerry.
- Nej. - Åh gud.
Kom hjem med det samme.
- Hvad taler du om? - Nej, med det samme.
Hvad fanden?
8. MARTS 1990
- Hvor stort er køkkenet? - 35 kvadratmeter.
- Parkering bagved? - Fire pladser.
Det er skidegodt. Jeg mener...
- Centralt i Westwood, tæt på UCLA. - Det er perfekt, mand.
Det er en skide guldmine.
Hallo.
Gus, hvad sker der, min mand?
Hvad med restauranten?
Hvad?
Jerry!
- Hvad fanden foregår der her? - Jerry!
Dr. Oziel, som jeg forklarede din kone, har vi en ransagningskendelse.
På hvilket grundlag?
Vi har fået fortalt, at der er relevante båndoptagelser
relateret til mordene på Jose og Kitty Menendez.
Hvem har sagt det?
Han optog deres samtaler.
Han fik deres tilståelser på bånd.
Vi taler om timevis af deres samtaler om, hvordan de planlagde det,
hvorfor de gjorde det, og om de følte skyld.
Det var en troværdig kilde.
- Det var hende. - Ikke nu.
- Det var den skøre kælling. - Ikke nu.
Vil du klæde om, mrs. Oziel?
Jeg vil gerne gøre det klart,
at jeg på ingen måde har krænket mine patienters fortrolighed,
og jeg vidste ikke, at denne ransagning ville ske,
som det fremgår af min letpåklædte kone og det faktum...
Det er vi klar over, doktor.
Hvor er båndene?
Hvad...
- Hvad er det? - Tag det.
Hvis politiet anholder mig,
skal I stille kaution og ringe til min advokat, Gerry Chaleff.
Du er paranoid.
Nej, jeg er ej, Glenn. Politiet tror, Erik og jeg dræbte vores forældre.
Jeg ved ikke, hvem de har talt med.
Nok min psykolog, Oziel.
Ifølge tavshedspligten må han intet sige.
Glem politiet. De kan bare ikke finde morderen.
Hayden, hvis politiet kan komme udenom tavshedspligten,
og de får fingre i de bånd, er det fandeme slut med mig!
Det er fandeme slut!
Synes I, at jeres mor fortjente at dø?
Sådan tænkte vi ikke på det.
Det var mere:
"Hvis vi slår vores far ihjel, bør vi nok også slå vores mor ihjel."
Havde en af jer andre følelser i forhold til at dræbe jeres mor?
Nej, bestemt ikke.
Jeg ville aldrig have dræbt min mor uden Eriks samtykke.
Jeg ville ikke engang påvirke ham.
Jeg lod ham sove på det et par nætter.
Okay. Erik?
Ja.
Hun skulle dø.
Okay, hvem vil med til frokost? Kom nu.
- Ja. - Kom nu. Er I klar? Jeg er sulten.
Fed øse. Fik du et godt tilbud?
- Hey, Glenn? - Ja?
Hold nu kæft.
Hvornår får du din Porsche retur?
I morgen, men indtil da har jeg Eriks Wrangler.
Hvad fanden laver du, din spade? Gud...
Kør! Kom så!
Hænderne op, eller jeg skyder dig i hovedet.
- Kom ud! - Hænderne op!
Stig ud af bilen.
Kom herover.
Ned på knæ. Ned på maven.
Læg hænderne bag ryggen. Rør dig ikke!
Joseph Lyle Menendez, du har ret til at tie.
Alt, du siger, kan og vil blive brugt mod dig i retten. Du...
Hvordan kan det her ske, Gerry?
Du sagde, at de ikke kunne anholde os eller røre os.
Du sagde, at politiet ikke havde en sag.
Det har de nu, hvad den offentlige anklager er enig i.
For fanden!
Okay. Hvad skal jeg gøre, Gerry? Sig det.
Hør her, jeg ringer til min ven.
Robert Shapiro, strafferetsadvokat. Han kan hjælpe os med det her.
Okay? I mellemtiden skal du trække dig fra tennisturneringen og forlade Israel.
Du vil ikke anholdes af Interpol og smides i et mellemøstligt fængsel,
hvor dine forfatningsmæssige rettigheder ikke gælder.
Kom her. Lad mig se dig.
Hey, der er den Menendez-knægt.
Aha, Menendez.
Wow, lille pige.
Jeg hører, du dræbte dine forældre.
Velkommen.
Du gode gud. Der kan jeg ikke bo.
Det skal du.
Ind med dig.
Velkommen til Los Angeles.
Tak, fordi du fløj med os. Velkommen.
- Okay. Håndjern er unødvendige. - Beklager.
Det er reglerne.
Du har ret til at tie.
Alt, du siger, kan og vil blive brugt mod dig i retten.
Du har ret til en advokat. Har du ikke råd, får du beskikket en.
Erik?
Lyle?
Hey!
Lyle? Er det dig?
Ja.
Hvornår kom du tilbage til L.A?
For et par timer siden. Politiet anholdt mig i LAX.
Jeg var så bekymret, E. Jeg tænkte, at du måske...
...ville prøve at flygte, og at jeg måske aldrig ville se dig igen.
Selvfølgelig kom jeg tilbage.
Du er min bror.
Hvad gør vi?
- Hvad skal vi sige til folk, Lyle? - Hej...
Det er kun os nu, E.
Vi er alene.
Det er Pert Plus, og det er shampoo og balsam.
Jeg sendte dig hårspray. Sagde du Aqua Net?
Nej, jeg sagde: "Ikke Aqua Net." For de konfiskerer det pis herinde.
Det kan bruges som en fakkel.
Jeg har brug for hårmousse. Jamie ved hvilken.
- Fem minutter mere koster ti cent. - Pis!
Skynd dig, Robert, for det er umuligt at få ticent til telefonerne her.
Koncentrer dig. Vores historie skal være mere sandsynlig end anklagerens, okay?
"Det var De Fem Familier." Det er en tynd historie.
Okay, så... fokuser på en af familierne.
Hvad hedder den, som... Bambinoerne, fokuser på dem.
- Fem minutter mere koster ti cent. - Pis!
Robert, jeg har brug for flere ticent. Kan du skaffe mig dem?
Så er du rar.
Yo. Må jeg låne en ticent?
Ja, hvis du sutter min pik.
Vatpik.
MÆLK
Erik, du skal spise.
Det kan jeg ikke.
Må jeg få din mælk?
Du kan ikke nøjes med mælk.
Den fyr derovre stirrer hele tiden på mig.
Kig ikke.
Jeg bliver dræbt herinde.
Jeg må smutte.
Helt ærligt, mand! Hvad fanden? Pis!
Kan vi komme igennem det her, kan vi komme igennem alt.
Ja. Hør her, hårmoussen, ikke?
Og så paryktapen.
Og ticent. Bedstemor sendte fem, men vi har brug for ruller af dem.
Erik, vil du tale med Jamie?
Jeg skal bruge paryktape, okay? Topstick.
Parykken sidder fast på kroge.
Men det er tapen, der holder kanterne nede.
Sådan bliver den siddende foran.
KLAGEFORMULARER
E...
- Hvorfor er der mælk i toilettet? - Jeg holder dem afkølede.
Hør.
Du kan ikke nøjes med mælk, okay?
Maden får mig til at brække mig, Lyle. Hvad skal jeg gøre?
- Vådservietter? - Ja.
Så mange af dem, du kan få. For han begynder at stinke.
Vent. Vil han vaske kroppen med dem?
Forhåbentlig.
Han er bange for bruserne.
Den bliver bare så klistret med tapen. Jeg kan ikke gøre den ren herinde.
Lyle, er det min tandbørste?
Menendez.
Her er 50 dollars. De giver dig alle de ticent, du mangler.
For fanden!
Bedstemor, din idiot! Jeg har ikke brug for penge, men ticent!
Ticent! Forpulede ticent!
Vi er fandeme millionærer, og vi kan ikke få en rulle ticent.
Onkel Carlos, vi havde intet at gøre med mordene.
Hør her. Jeg giver dig ikke 100 dollars for ni ticent.
Hårmoussen koster 9,99, og du må købe den for to ticent. To!
For fanden!
Bruserne plejede at skræmme mig, men ikke mere.
Jeg går ind 20 minutter senere end alle andre.
Jeg har bruserne for mig selv.
Farvel. Vi ses.
Hej.
Det går ikke så godt.
Hej, onkel Carlos.
Vi har brug for en masse ruller.
Smugl det ind, for de hader parykker her.
- Vi ses. - Ja, vi ses.
Med to stykker om dagen ser det okay ud, men fire ville være bedre.
Mærket hedder Topstick.
Og jeg har også brug for noget... Det her er meget vigtigt.
Bain de Soleil.
Så meget, som du kan skaffe.
Bain de Soleil. Hvad er det?
Det er selvbruner.
Se ham lige.
Han ligner et spøgelse. Ligesom mig.
Lyset herinde suger D-vitamin ud af ens knogler.
Hvad med Castro? Er vi kommet videre med det?
Alt med min far fører tilbage til Cuba.
Du sagde det forleden, ikke?
- Jo, jeg tror bare, at... - Folkens...
Vi må snakke alvorligt sammen. Jeg tror ikke, at I forstår situationen.
Vi må tale om sagen, ikke om selvbruner og toupéer.
Du forstår vist ikke, hvad der foregår, mr. Shapiro,
for det er 1990.
En ny æra, og sagen kommer i fjernsynet,
og derfor er det vigtigste, hvordan vi ser ud foran kameraerne.
Hvis vi ser helt rigtigt ud,
smarte, nydelige og med hele livet foran os,
så er der ikke en jury i hele verden, der vil tro, at vi gjorde det her.
- Vi er uskyldige. - Vi er uskyldige.
Okay.
Lad mig fortælle jer, hvad jeg synes, er det vigtigste.
Er det en sauna?
Nej, Erik.
Det er et gaskammer.
Bygget til to, hvilket er praktisk.
Jeg hader at fortælle jer to, at I ikke er sympatiske mennesker.
I er rige og forkælede, og det er den type, folk elsker at hade.
Jeres fremstilling for retten var en katastrofe.
I lignede psykopater.
Jeg bad jer om at smile.
Være respektfulde.
- Ja, høje dommer. Nej, høje dommer. Nej. - Lysene generede mine øjne.
- Dommeren lød latterlig... - Jeg sov så dårligt.
Folkens!
Lad os tage det alvorligt.
Det er for sent at gøre noget ved det image, I prøver at vise.
Folk har stærke meninger om jer.
Vi har ikke dræbt vores forældre.
Nej, men det tror offentligheden, at I har.
Hvis I vil undgå det her... Det her,
så lad os prøve en anden strategi
end selvbruner og at give Fidel Castro skylden.
Vi kunne altid...
Nej, jeg...
Vi har ikke fortalt, hvad der virkelig skete.
- Hvad fanden taler du om? - Jeg taler ikke om den aften.
Vi ved ikke, hvad der skete den aften. Vi var i biografen.
Jeg taler bare om det, der skete, før det.
Undskyld, vil du give min bror og mig et kort øjeblik med hinanden?
Alene?
Tak.
Det skal vi ikke tale om.
Jeg tror bare, at det kunne hjælpe juryen med at forstå.
Som du sagde, har det noget at gøre med mor og far.
Det sker bare nogle gange, Erik.
Sådan er drenge.
Vi skal ikke tale om det.
Jeg er altså fyret. Er det, hvad I siger?
Det er det, vi siger. Du forsvarer dem ikke engang.
Fordi de er umulige at forsvare.
Og I fyrer mig. Fint!
Her er et gratis råd.
Grunden til, at de blev anholdt, er, at der er lydbånd.
Politiet har lyttet til dem, selvom de ikke burde have gjort det.
I må se i øjnene,
at Lyle og Eriks historie er hullet, og de måske er skyldige.
Nej! Hvad nytte har man af en advokat, hvis...
- Lad ham tale færdigt! - Hør!
Jeg er ham, I hyrede til at indgå en aftale. Okay?
Jeg troede, det var min opgave.
Hvis I vil have dem frifundet, er jeg ikke den rette.
Jeg tror ikke på dem. Det vil juryen heller ikke gøre.
Så I må finde en anden. Og I må finde på en meget bedre historie.
Ellers vil jeres drenge, som I er sikre på, er uskyldige,
blive henrettet af staten Californien.
Held og lykke.
Det pis var næsten en mindre forseelse.
Det ville det have været for fem år siden.
Men med den nye lov er fem klumper en alvorlig forbrydelse.
Og fordi jeg havde en pistol på mig, er der skærpende omstændigheder.
Og jeg sidder inde her med mordere.
Du og jeg sidder inde med dem.
Ja, det er uskyldige mennesker.
Det er vel bare sådan, systemet er.
Jeg er forvirret...
...over noget ved dig.
- Hvad mener du? - Hvad kan du lide?
Du kan lide fyre, ikke?
Bøsse, ikke?
Hvad? Nej.
Nej.
- Jeg bryder mig ikke om ordet. - Okay. Ditto.
Du er ikke bøsse, men du kan lide at være sammen med mænd, ikke?
Jeg ved det ikke på grund af...
...hvordan det var derhjemme.
Men...
Jeg kan lide dit selskab.
Ja, okay.
Jeg ved, hvem jeg er. Jeg er ikke bange.
Og det bør du heller ikke være.
Det er okay at være den, du er.
Ja. Ikke i min familie.
Hvad har jeg gjort? Jeg har ingenting.
Hvad er det her?
Hvad? Jeg ved det ikke.
Læs det her én gang, og smid det så væk. Jeg har tænkt på noget.
Jeg synes, at Mark bør køre Porschen ind i fængslet.
Og hoppe ud, men lade motoren køre.
Vi hopper ind og kører mod motorvej 110.
Se tegningen.
Dernæst vores udseende.
Vi bør få plastikkirurgi.
Vi har brug for ansigtsløft, hageimplantater og noget andet hår.
Vi skal bruge pas, visa...
Så finder vi et sted at tage hen.
Jeg foreslår Mark H.'s bedstefars lejr i Canada,
bare indtil de glemmer os.
Jeg foreslår Toronto, London, Belgien, Libanon,
og så slår vi os ned i Columbia.
De kan lide kyllingevinger der.
- Hvad? - Op. Vi skal gennemsøge cellen.
Hvad er det?
Det ved jeg ikke.
- Lyle Menendez, gå ud til den røde linje. - Hvad sker der?
- Gå ud til den røde linje! - Men hvorfor?
Hvad sker der?
- Gå ud til den røde linje. - Hvorfor?
- Hvad fanden? - Hej! Lyle!
- Hvor fører I mig hen? - Lyle!
- Hvor fører I ham hen? - Hvad sker der?
Din bror er i en anden celleblok.
Jeg forstår det ikke. Hvorfor?
Lyle siger, han skrev et slags brev til dig.
Vi giver hele tiden hinanden breve.
Ja, men dette brev var en flugtplan.
Erik.
Det er ikke godt.
- Hvornår kommer han tilbage? - Han er der permanent.
Er der nogen derinde?
Er der måske nogen i din celleblok, som du...
...som du kan stole på?
Ja.
Hvorfor vil I adoptere?
Vi har talt om det længe. At stifte vores egen familie.
Min kone har en voksen datter fra tidligere,
og vi blev først gift, da vi begge var i...
Tim, denne kvinde har ikke brug for hele vores livshistorie.
Eller det har hun måske.
Det er vel sådan, I bestemmer, hvem der bliver gode forældre, ikke?
Helt ærligt synes jeg, at alle par skal bevise,
at de egner sig som forældre.
Det er alt for nemt at få et barn.
Nogle par får et barn.
De forsømmer det, slår det og nedgør det.
Og 20 år senere er det mit job at forsvare det.
Ifølge din profil, ms. Abramson, er du en succesfuld advokat.
Og som din mand sagde, har du allerede en voksen datter.
Jeg behøver ikke sige, hvor svært det er at være mor.
Er der en grund til, at du på dette tidspunkt i dit liv
vil starte forfra?
Okay, her er en pinlig tilståelse.
Jeg husker ikke, at jeg var mor.
Jo, selvfølgelig kan jeg huske det. Men det hele er ret tåget.
Jeg fik Laine lige før jurastudiet. Jeg var lige blevet skilt.
Og jeg havde nok at gøre med at holde skindet på næsen.
Ikke at jeg var en dårlig mor. Det var jeg ikke.
Ufuldkommen? Ja.
Arbejdsnarkoman? Jeg erklærer mig skyldig.
Men jeg føler, at jeg er et sted i mit liv nu,
hvor jeg faktisk kunne nyde at være mor.
Hvor det ikke ville føles så svært.
Og via mit arbejde
ser jeg, hvad der sker, når børn ikke får den nødvendige omsorg.
Så hvis jeg kan give et barn et kærligt hjem,
så det aldrig møder en forsvarsadvokat som mig,
så melder jeg mig.
Selv hvis det betyder, at jeg skal skifte ble i et par år.
Du overdriver, Dominick.
Du burde kende mig godt nok til at vide, at jeg aldrig overdriver, Sharon.
Okay. Men onde?
Synes du, at Menendez-drengene er onde?
Ja.
Har man set rendyrket ondskab i øjnene, som jeg har, glemmer man det aldrig.
Tror du, de gjorde det?
Selvfølgelig gjorde de det.
De er klassiske sociopater.
Især storebroren.
Hans øjne er endnu mere tomme end Claus von Bülows.
Hvordan kan et barn finde på at gøre sådan noget mod en forælder?
Intet chokerer mig længere, Joyce.
Hvad folk er i stand til.
Det eneste, der chokerer mig og forarger mig,
er, at vi har et retssystem,
der giver mordere og voldtægtsmænd flere rettigheder end deres ofre.
Retssystemet er åbenlyst forudindtaget mod tiltalte,
især hvis de tiltalte er sorte og brune og mangler adgang til gode advokater.
Ja, men i flere af dine største sager er der ikke tvivl om din klients skyld.
Siger du, at kun uskyldige fortjener et godt forsvar?
Nej, jeg spørger, om alle har ret til at blive forsvaret af Leslie Abramson,
især hvis de er anklaget for mord og risikerer dødsstraf.
Dødsstraf er en moralsk parodi.
Det er ikke kun umoralsk, men også barbarisk.
Det er ufatteligt.
- Der har vi jo furien. - Hvem?
Leslie Abramson.
Forsvarsadvokat for samfundets mest forkastelige.
Når man har en drabssag for retten, bør man kigge efter dybere årsager.
Man skal vurdere den sindstilstand,
personerne var i, da de begik forbrydelsen.
Den kvinde der er indbegrebet af alt, hvad der er galt med retssystemet.
Var de fuldt tilregnelige, da de begik forbrydelsen?
Havde de kognitive vanskeligheder?
Havde de grund til at tro, med rette eller urette,
at deres liv var i fare?
Ved I, at hun forsøgte at få straffen nedsat
for den mand, der myrdede min datter?
Hun udviser en sygelig hengivenhed for skyldige klienter,
især skyldige unge mænd.
Og anklagemyndigheden bryder sig ikke om nuancer.
For dem er alle tiltalte søm,
der fortjener at blive banket ned af systemet.
Det er nemt at tale om retfærdighed, når man ikke kender alle fakta.
Så man kan vel sige, at "harme" er dit mellemnavn.
Tro det eller ej,
det er Hope.
Dominick.
Goddag, Leslie.
Underligt at se dig her.
Ja, det er et usædvanligt sted for mig.
Frokostdamer er meget mere dig.
Jeg læste, at din klient Rick Sanders fik sin begæring om appel afvist.
Han kommer nok ikke væk fra dødsgangen lige med det første.
Dominick har sikkert underholdt jer damer.
Udover at være en mislykket filmproducer, er han en god fortæller.
Men tro ikke på alt, hvad han siger. Han er tilbøjelig til at overdrive.
Lad os ikke holde på dig, Leslie.
Der er nok en morder, der har brug for din hjælp.
Det er Leslie.
Hej, Gerry.
Ja, jeg er lige blevet interviewet.
Ja. Af en journalist.
Åh, jeg hader ikke alle journalister.
Kun kvajpanderne.
Skal jeg minde dig om, at jeg er gift med en journalist?
Hvad så nu?
Jeg har naturligvis hørt om sagen.
- De spurgte til dig. - Hvad?
De ringede og spurgte, om du er ledig.
Tager du pis på mig?
Miss Abramson, tak, fordi du tog dig tid til at komme og møde os alle.
Ifølge Gerry Chaleff er du L.A.s bedste kvindelige forsvarsadvokat.
Det sagde han nok ikke.
Gerry ville ikke have sagt: "Den bedste kvindelige."
Han ville have sagt, at jeg er den bedste.
Som du ved, har vi lige fyret Robert Shapiro.
Vi syntes ikke, at han var god nok til vores drenge.
Jeg kender Bob. Han er en god advokat, men ikke den rette til denne sag.
For ham handler det om at vinkle mediernes historier
og indgå den bedste aftale for sine klienter.
Jeg kan ikke lide at indgå aftaler.
Jeg foretrækker at kæmpe.
For hvis man ikke kæmper, vinder man ikke.
Har du arbejdet med sager som denne før?
Sager, hvor de tiltalte er anklaget for drab,
og du alligevel vinder?
Jeg forsvarede for nylig en ung mand ved navn Arnel Salvatierra,
som tilstod mordet på sin far.
Han var tiltalt for overlagt mord.
Arnel og hans søskende led i årevis
under fysisk og psykisk mishandling begået af deres far.
Han torturerede dem.
Anklageren ville have os til at tro, at Arnel var et monster.
At han nøje havde planlagt at myrde sin far i ugevis
og skød ham, mens han sov, med koldt blod.
Det er ikke det, jeg tror, der skete.
Jeg tror, at Arnel skød sin far i selvforsvar.
Skulle Arnel have ventet, indtil hans far i et anfald af vrede havde myrdet ham?
Eller hans mor?
Eller en af hans søskende?
Som det, der skete med Lisa Steinberg,
da hendes voldelige far endte med at dræbe hende?
Jeg ville have juryen til at se,
at Arnel ikke var uhyret.
Han var tværtimod offeret.
Hvis I dømmer Arnel for overlagt mord, vil det være,
som om hans fars hånd rækker ud fra graven,
og I vil være medskyldige i hans sidste overgrebshandling.
Arnel blev frikendt for overlagt mord.
Han blev idømt tre års betinget fængsel.
Kan du gøre det for Lyle og Erik?
Jeg vil kun være Eriks advokat.
Lyle skal hyre sin egen advokat,
men baseret på de dokumenter, jeg har læst,
fortjener drengene ikke at sidde i fængsel resten af deres liv.
endsige står over for dødsstraf.
Jeg kan ikke garantere et resultat,
men jeg lover jer,
at jeg vil kæmpe med næb og klør.
Hvornår kan du starte?
Vi bør måske diskutere mit honorar først.
Jeg vil tro, at du har haft et par svære uger.
Helt alene i fængsel, adskilt fra din bror.
Ja, det har været overvældende.
Du har nok hørt, hvad de har sagt om dig og Lyle.
At I er et par forkælede rige børn,
som myrdede jeres forældre for økonomisk vinding.
Og det er sandt.
I havde et påfaldende stort forbrug efter mordene.
Bilerne, designertøjet,
Rolexerne og luksuslejlighederne
virker som en ekstrem måde at dulme sorgen på, ikke?
Jeres forbrugsorgie var jeres første fejl.
Dernæst svigtede jeres dømmekraft jer, og I stolede på det svin, dr. Oziel,
og I tilstod overfor ham.
Dernæst lader I ham optage jeres samtaler.
- Og I truede med at dræbe ham. - Vi ville aldrig have dræbt dr. Oziel.
Derfor er båndene nu bevismateriale og kan bruges mod jer under retssagen.
Vi troede, at de ville være fortrolige.
Så begynder du og Lyle at fortælle folk forskellige versioner af, hvad der skete.
Seriøst? Var I drenge så sikre på, at I aldrig ville blive anholdt?
Og da I endelig bliver anholdt og kommer i retten,
ser I fuldkommen følelseskolde ud uden nogen tegn på anger.
Endnu en stor fejl.
Men jeres største fejl
var at dræbe jeres forældre i første omgang.
Vi har ikke...
Jeg læste det brev, Lyle skrev til dig.
Den skøre, vanvittige flugtplan.
Men...
...der var noget andet, han skrev, der fangede min opmærksomhed.
"Kun vi kender sandheden.
Kun vi kender hemmelighederne fra vores families fortid."
Hvad mener han med det?
Jeg har hyret dr. William Vicary, en retsmedicinsk psykiater.
Du skal tale med ham om, hvad der skete og hvorfor.
- Ikke flere psykologer. - Erik...
Jeg kan ikke.
Du sagde, dr. Oziel var en fejl. Jeg vil ikke.
Det er, fordi han er en nar, som overtrådte faglig etik
og manipulerede jer.
Jeg kan forsikre dig om, at dr. Vicary ikke er som ham.
Erik...
Nu, hvor jeg er din advokat, lader jeg dig ikke begå flere fejl.
Men jeg har brug for, at du er helt ærlig overfor mig
og stoler på mig.
Det er den eneste måde, vi kan vinde på.
Jeg hader bare maden.
Jeg har altid fokuseret på min krop.
Jeg har spist rigtigt, fedtfattigt, kulhydratopladning og nu det her.
Erik, du spilder dine penge her. Okay?
Mit job er at komme til bunds i alt det her.
Men tro mig, det kan jeg ikke gøre, hvis du ikke er ærlig over for mig.
Helt ærlig.
Ja.
Det er bare...
Det er svært.
Prøv.
Okay.
Altså...
Vi gjorde det.
Lyle og jeg. Vi gjorde det.
Men...
Der var...
Der var en grund.
Kom nu.
Det er notater fra mine sidste to samtaler med Erik.
Det mener du ikke.
Jeg talte med dr. Vicary.
Jeg håber, det er okay.
Jeg vil takke dig for at fortælle sandheden.
Og jeg siger bare den sandhed højt nu.
Du blev seksuelt misbrugt af din bror Lyle.
Hvornår begyndte det?
Jeg var lille.
Jeg var fem eller seks år.
Og jeg troede, at jeg på en måde...
...kunne lide det. Måske. Først.
Så kunne jeg ikke.
Og når du ikke kunne lide det,
eller måske endda når du troede, du kunne,
hvordan havde du det så, Erik?
Jeg bebrejdede ham det aldrig.
- Nej? - Nej.
Fordi...
Fordi hvad, Erik?
Fordi min far gjorde det mod ham.
Blev din bror Lyle misbrugt seksuelt af din far?
Ja. Han sagde, det var...
Det er, hvad spartanerne gjorde. Det gjorde en stærk.
Jeg ved ikke, hvor længe han gjorde det mod Lyle.
Men jeg ved, at Lyle bad ham om at stoppe, og det gjorde han.
Og jeg husker, da det stoppede.
Jeg husker det meget tydeligt.
Hvorfor?
Fordi min far begyndte at gøre det mod mig.
Åh, Erik.
Søde skat.
Det er okay.
Tak, fordi du fortalte mig det.
Tak.
Hvordan kunne du overleve det? Fortæl mig om det.
Man gør det bare.
Man gør, hvad man skal.
Man undgår ham, og man...
Man går med på det, så det går hurtigere.
Man får det overstået.
Man drysser kanel på hans kaffe eller putter det på hans mad, eller...
Vent. Hvorfor kanel?
Det fik bare...
Det gav sæden en bedre smag.
Det virkede ikke rigtigt, for...
...han blev irriteret over, at der var kanel på alt.
Og derfor begyndte jeg at bruge citronsaft på al min mad,
så det bedøvede mine smagsløg...
Virkede det?
Ikke rigtigt.
Men jeg måtte blive ved med at prøve.
Bare for at ændre det liv, som vi levede.
Og jeg vidste,
at på et tidspunkt ville jeg være villig til at gøre hvad som helst
for at få det til at stoppe.
Tekster af: Karen Marie Svold Coates