MONSTRE: HISTORIEN OM LYLE OG ERIK MENENDEZ
- Laurel. - Jerry!
Jerry.
- Nei. - Herregud.
Du må komme hjem nå med en gang.
- Hva snakker du om? - Nei, nå med en gang.
Hva faen?
8. MARS 1990
- Hvor stort er kjøkkenet? - Trettifem kvadratmeter.
- Parkering bak? - Fire plasser.
Det er jævla flott. Jeg mener...
- Midt i hjertet av Westwood, nær UCLA. - Helt perfekt.
En jævla gullgruve.
Hallo.
Gus. Hva skjer, kompis?
Og restauranten?
Hva?
Jerry!
- Hva i helvete er det som foregår her? - Jerry!
Dr. Oziel, som jeg sa til kona di,
vi har fått rettslig ordre om å ransake boligen.
På hvilket grunnlag?
Vi har grunn til å tro at det finnes relevante båndopptak
knyttet til drapet på Jose og Kitty Menendez.
Hvem har sagt det?
Han tok opp samtalene deres.
Han har tilståelsene deres på bånd.
Timevis med opptak der de snakker om
hvordan de planla det, hvorfor de gjorde det, om de følte anger.
La oss si en troverdig kilde.
- Det var henne. - Ikke nå.
- Det var den gale kjerringa. - Ikke nå!
Vil du gå og kle på deg?
Jeg vil gjøre det klart
at jeg ikke har brutt taushetsplikten overfor mine pasienter.
Jeg visste heller ikke om denne ransakelsen,
noe en kan se av min kones manglende påkledning, og det faktum...
Vi forstår det, doktor.
Nå, hvor er opptakene?
- Hva er dette? - Bare ta dem.
Hvis politiet arresterer meg, må dere kausjonere for meg
og ringe advokaten min.
- Du er paranoid. - Jeg er ikke paranoid, Glenn.
Purken tror at vi drepte foreldrene våre.
Jeg vet ikke hvem de har snakket med.
De har nok snakket med terapeuten min, men han har taushetsplikt.
Det er ikke din feil at de ikke finner morderen.
Hayden, hvis politiet klarer å omgå taushetsplikten
og får fatt i de opptakene, er jeg ferdig!
Ferdig!
Syns dere at moren deres fortjente å dø?
Vi tenkte aldri på det sånn.
Det var mer:
"Vel, hvis vi skal drepe pappa, bør vi vel drepe mamma også."
Følte en av dere noe annet når det gjaldt å drepe moren deres?
Nei, absolutt ikke.
Jeg ville aldri tatt en avgjørelse om å drepe mamma uten Eriks samtykke.
Jeg ville ikke påvirke ham engang.
Jeg lot ham bare sove på det i noen netter.
Ja vel. Erik?
Ja. Vi måtte drepe henne.
Ok, hvem vil ha lunsj? Kom igjen.
- Ja. - Kom igjen. Jeg er dritsulten.
Fet bil. Fikk du en bra pris?
- Du, Glenn? - Ja?
Klapp igjen.
Når får du Porschen tilbake?
I morgen. I mellomtiden må jeg kjøre drittbilen til Erik.
Drittsekk! Hva driver du med? For helvete...
Gå! Kom igjen!
Opp med henda, ellers blåser jeg hodet av deg.
- Ut! - Få se henda!
Kom deg ut av bilen.
Kom her.
Ned på kne. Ned på magen.
Henda på ryggen. Ikke rør deg!
Joseph Lyle Menendez, du har rett til å tie.
Alt du sier, kan og vil bli brukt mot deg i retten. Du har...
Hvordan kan dette skje, Gerry?
Du sa at de ikke kunne arrestere oss.
Du sa at politiet ikke hadde en sak.
Vel, det har de visst nå, og statsadvokaten er enig.
Faen!
Ok. Hva skal jeg gjøre, da? Si meg det.
Hør her. Jeg skal ringe en kompis,
Robert Shapiro, dyktig strafferettsadvokat.
Han kan hjelpe oss med dette.
Greit? I mellomtiden
dropper du tennisturneringen og kommer deg ut av Israel.
Det siste du vil, er å bli tatt av Interpol
og kastet i fengsel i Midtøsten, der rettighetene dine ikke gjelder.
Kom hit. La meg ta en titt på deg.
Hei, det er han Menendez-gutten.
Jøye meg, Menendez.
Fy flate, snuppa.
Hørte du drepte foreldrene dine.
Bienvenido!
Herregud. Jeg kan ikke leve i det der.
Vel, det skal du.
Inn med deg.
Velkommen til Los Angeles.
Takk for nå. Velkommen.
- Det går bra. Håndjern er ikke nødvendig. - Beklager. Sånn er loven.
Du har rett til å tie.
Alt du sier, kan og vil bli brukt mot deg i retten.
Du har rett til advokat. Har du ikke råd til en, vil du få en.
Erik?
Lyle?
Hei!
Lyle? Er det deg?
Ja.
Når kom du tilbake til L.A.?
For et par timer siden. Politiet hentet meg på LAX.
Jeg var så bekymret, E. Jeg trodde at du kanskje
ville prøve å stikke av og... at jeg aldri ville få se deg igjen.
Klart jeg kom tilbake.
Du er broren min.
Hva skal vi gjøre?
- Lyle, hva skal vi si til folk? - Hei...
Det er bare oss nå, E.
Vi må klare oss alene.
Så Pert Plus, sjampo og balsam.
Jeg sendte deg hårspray. Sa du Aqua Net?
Nei, ikke Aqua Net, sa jeg. De greiene blir konfiskert her.
Kan visstnok brukes som fakkel.
Jeg trenger hårskum. Jamie vet hva hun skal kjøpe.
- Legg på 10 cent for fem minutter til. - Faen!
Ok. Gjør det kort, Robert, det er umulig å få tak i mynter her inne.
Fokus. Vi må fortelle en mer overbevisende historie enn aktoratet, ok?
"Det var De fem familiene." Det er veldig vagt.
Greit, så... fokuser på én av familiene.
Hva heter de som... Bambino-familien, fokuser på dem.
- Legg på 10 cent for fem minutter til. - Faen!
Det jeg trenger, er noen jævla mynter, så kan du fikse det?
Vær så snill.
- Du. Får jeg låne en dime? - Ja, hvis du suger pikken min.
Din dott.
Erik, du må spise.
Klarer ikke. Kan jeg få melken din?
Du kan ikke bare drikke melk.
Fyren der borte stirrer på meg.
Ikke se.
Jeg kommer til å bli drept her inne. Jeg må gå.
Kom igjen! Hva i helvete? Faen!
Jeg føler at hvis vi klarer dette, klarer vi alt.
Ja. Så du, hårskum, ikke sant?
Og parykkteip.
Og seriøst, mynter så det holder.
Bestemor sendte fem. Vi trenger ruller.
Vil du snakke med Jamie?
Jeg trenger parykkteip, ok? Topstick.
Parykken festes til kroker.
Men det er teipen som holder kantene nede.
Så den holder seg på plass.
KLAGESKJEMA
E...
- Hvorfor er det melk i doen? - Den holder seg kjølig der.
Hei.
Du kan ikke bare drikke melk, ok?
Maten gjør meg kvalm, Lyle. Hva skal jeg gjøre, liksom?
- Våtservietter? - Ja.
Så mange du kan få tak i. Han har begynt å stinke.
Vent. Skal han vaske kroppen med dem?
Jeg håper det.
Jeg tror han er redd for dusjen.
Teipen blir så klissete. Får ikke vasket den skikkelig her inne.
Er det tannbørsten min?
Menendez.
Her er 50 dollar. Nå kan du skaffe deg så mange mynter du trenger.
Faen!
Bestemor, din jævla fjott! Jeg trenger mynter, ikke penger.
Mynter! Mynter, for satan!
Vi er millionærer og får ikke tak i en rull med mynter.
Onkel Carlos, vi hadde ingenting med drapene å gjøre.
Hør nå her. Jeg gir dere ikke hundre jævla dollar for ni dime.
Dette hårskummet koster 9,99. Dere skal få det for tjue cent. Tjue!
Faen!
Jeg var redd for dusjen, men ikke nå lenger.
Jeg venter til de andre er ferdige, så går jeg inn.
Får dusjen for meg selv.
Snakkes.
Hei.
Har det ikke topp.
Hei, onkel Carlos.
Vi trenger myntruller, for pokker.
Du må snike den inn, for disse folka hater parykker.
- Vi ses. - Ja, ses.
Med to teipbiter om dagen ser det greit ut,
men jeg trenger egentlig fire.
Merket heter Topstick.
Og jeg trenger også noe... Dette er veldig viktig.
Bain de Soleil.
Bain de Soleil. Så mye du kan få tak i.
Bain de Soleil. Hva er det?
Selvbruningskrem.
Se på ham. Han ser ut som et spøkelse. Jeg òg.
Det er lyset her inne. Det suger D-vitaminet ut av en.
Hva er ståa med Castro? Skjer det noe der?
Alt som har med faren min å gjøre, kan føres tilbake til Cuba.
Du sa det her om dagen, gjorde du ikke?
- Ja, jeg tror... - Dere...
Vi må være realistiske.
Jeg tror ikke dere forstår hva som skjer her.
Vi må snakke om saken deres, ikke om selvbruning og tupéer.
Jeg tror ikke du forstår greia, Mr. Shapiro.
Dette er 1990, en ny æra, og denne saken kommer på tv,
så det jeg er mest opptatt av, er hvordan vi tar oss ut.
For hvis vi ser ut som vi skal,
smarte, sunne, hele livet foran oss,
er det ingen jury i verden som vil tro at vi gjorde dette.
- For vi gjorde det ikke. - Nettopp.
Greit.
La meg fortelle dere hva jeg er mest opptatt av.
Er det en badstue?
Nei, Erik.
Det er et gasskammer. Det er lagd for to, noe som er beleilig.
Jeg hater å måtte si det, men dere er ikke sympatiske.
Dere er rike og bortskjemte, og folk elsker å hate sånne mennesker.
Fremstillingen deres var en katastrofe.
Dere framsto som psykopater.
Jeg ba dere smile.
Vise respekt.
- Ja, dommer. Nei, dommer. Men nei. - Lyset plaget meg.
- Stemmen til dommeren var teit... - Jeg hadde ikke sovet.
Dere!
Vi må skjerpe oss, ok?
For denne imagegreia dere prøver på...
Det toget har gått for lengst.
Folk har en sterk oppfatning av dere.
Vi drepte ikke foreldrene våre.
Ja da, men mannen i gata tror dere gjorde det.
Så hvis dere vil unngå dette... Dette!
Foreslår jeg at vi prøver noe annet enn brunkrem og å skylde på Fidel Castro.
Altså, vi kan alltids...
Nei, jeg bare...
Vi har ikke fortalt hva som egentlig skjedde.
- Hva snakker du om? - Jeg snakker ikke om den kvelden.
Vi vet ikke hva som skjedde den kvelden. Vi var på kino.
Jeg snakker om det som foregikk før det.
Beklager, kan broren min og jeg få litt tid sammen?
Alene?
Takk.
Det snakker vi ikke om.
Jeg tror bare at det kan hjelpe juryen med å forstå.
Det er som du sa, det har med mamma og pappa å gjøre.
Sånt skjer av og til, Erik. Det er bare sånn det er å være gutter.
Vi snakker ikke om det.
Så jeg har sparken. Er det det dere sier?
Det er akkurat det vi sier. Du forsvarer dem ikke engang.
Fordi de er umulige å forsvare.
Og dere sparker meg. Greit!
Her er noen gratis råd.
Grunnen til at de ble pågrepet, er at det finnes lydbånd.
Politiet burde kanskje ikke gjort det, men de har hørt på dem.
Dere må åpne øynene for det faktum
at guttenes historie er full av hull og at de kan være skyldige.
Nei! Dette holder ikke. Hva skal vi med advokat da?
- La mannen få prate! - Hør her!
Dere hyret meg for å inngå en avtale. Det var det jeg trodde jeg var her for.
Vil dere at de skal gå fri, er det ikke meg dere vil ha.
For jeg tror ikke på dem. Det vil ikke juryen heller.
Så dere må finne noen andre. Og dere må finne en mye bedre historie.
Ellers vil disse guttene deres, som dere mener er uskyldige,
bli tatt av dage av delstaten California.
Lykke til.
De greiene var en forseelse. For fem år siden ville det ha vært det.
Men med den nye loven, er fem steiner en forbrytelse.
Og fordi jeg bar våpen, ble det plutselig en grov forbrytelse.
Og jeg havna her inne sammen med mordere.
Og her er vi, du og jeg.
Ja, uskyldige.
Det er vel bare sånn systemet er.
Jeg er forvirra... når det gjelder deg.
- Hva mener du? - Hva liker du?
Du liker menn, ikke sant? Du er homofil?
Hva? Nei.
Nei.
- Jeg liker ikke ordet engang. - Nei vel, ikke jeg heller.
Du er ikke homofil. Men du liker å være med menn, ikke sant?
Jeg vet ikke, for...
Det jeg opplevde hjemme.
Men...
...jeg liker å henge med deg.
Ja, greit.
Jeg vet hvem jeg er. Jeg gir faen.
Og det burde du også.
Det er ok å være den du er.
Ja. Ikke i familien min.
Hva har jeg gjort? Jeg har ingenting.
Hva er dette?
Hva? Jeg vet ikke.
Erik, les dette én gang, og kast det. Her er noen tanker.
Mark burde kjøre Porschen inn til fengselets lasterampe.
Så hoppe ut, men la motoren gå.
Vi hopper inn i bilen og tar motorveien.
Se tegningen under.
Videre: Utseendet vårt.
Vi bør få plastisk kirurgi.
Vi trenger ansiktsløftninger, hakeimplantater... og nytt hår, selvsagt.
Vi trenger pass, visum...
Så finner vi ut hvor vi skal.
Jeg tenker hytta til bestefaren til Mark H. i Canada,
til ting har roet seg.
Jeg tenker Toronto, London, Belgia, Libanon,
og så slår vi oss ned i Colombia.
De liker kyllingvinger der.
- Hva? - Opp. Vi må gjennomsøke cella.
Hva er dette?
Jeg vet ikke.
- Lyle Menendez, tre ut av cella. - Hva skjer?
- Ut, sa jeg! - Men du må si hvorfor.
Hva skjer?
- Tre ut av cella. - Hvorfor?
- Hva i helvete? - Hei! Lyle!
- Hvor skal dere med meg? - Lyle!
- Hvor skal han? - Hva er dette for noe?
De har flyttet broren din.
Jeg forstår ikke. Hvorfor?
Lyle sier at han skrev et brev til deg.
Vi gir hverandre brev hele tiden.
Ja, men dette brevet var en fluktplan.
Erik.
Ikke bra.
- Når kommer han tilbake? - Han ble flyttet for godt.
Har du noen der inne?
Kanskje noen på avdelingen som du...
Som du kan stole på.
Ja.
Så hvorfor vil dere adoptere?
Vi har snakket om det en stund. Å stifte vår egen familie.
Kona mi har en datter fra et tidligere ekteskap,
og vi giftet oss ikke før vi var godt opp i...
Tim, hun trenger ikke hele livshistorien vår.
Eller kanskje hun gjør det.
Det er vel sånn dere avgjør om folk er skikket til å være foreldre.
Jeg syns alle par burde bevise at de er skikket til å være foreldre.
Det er altfor lett å få barn.
Noen par får unger.
Forsømmer dem. Misbruker dem. Fornedrer dem.
Og tjue år senere må jeg forsvare dem.
Etter profilen din å dømme, Ms. Abramson,
er du en svært vellykket advokat.
Og som mannen din sa, har du allerede en voksen datter.
Jeg trenger ikke påpeke hvor tøft det er å være mor.
Hva er grunnen til at du, der du er nå, er klar til å gjøre det hele om igjen?
Ok, her er en pinlig bekjennelse.
Jeg husker ikke noe av det.
Altså jo, selvfølgelig, jeg husker det. Men det er ganske tåkete.
Jeg fikk Laine rett før jusstudiet.
Jeg var nyskilt.
Jeg klarte bare så vidt å holde hodet over vannet.
Ikke at jeg var en dårlig mor. Jeg var ikke det.
Ufullkommen? Ja.
Arbeidsnarkoman? Skyldig.
Men jeg føler at jeg er på et punkt i livet
der jeg faktisk kunne kose meg med å være mor.
Der ikke alt ville føles som et slit.
Og på grunn av jobben min,
ser jeg hva som skjer når barn ikke får den omsorgen de trenger.
Hvis jeg kan oppdra et barn og gi det den kjærligheten det trenger
slik at det aldri trenger å møte en forsvarsadvokat som meg,
så er jeg med.
Selv om det innebærer å skifte bleier i et par år.
Dominick, du overdriver.
Sharon. Du burde kjenne meg godt nok til å vite at jeg aldri overdriver.
La gå. Men onde? Tror du virkelig at Menendez-guttene er onde?
Ja.
Når du har sett ondskapen i øynene, som jeg har, glemmer du det aldri.
- Så du tror de gjorde det? - Selvsagt gjorde de det.
De er klassiske sosiopater.
Spesielt den eldre broren.
Øynene hans er enda tommere enn Claus von Bülows.
Hvordan kan et barn finne på å gjøre noe sånt mot en forelder?
Ingenting sjokkerer meg lenger.
Det folk er i stand til.
Det eneste som sjokkerer meg, gjør meg kvalm,
er at vi har et rettssystem
som setter rettighetene til drapsmenn og voldtektsmenn foran ofrene deres.
Rettssystemet er åpenbart partisk mot tiltalte,
særlig hvis de tiltalte er svarte og brune og mangler tilgang på advokatbistand.
Greit nok, men i flere av sakene dine
har det ikke hersket tvil om din klients skyld.
Så du sier at bare uskyldige fortjener et forsvar?
Nei, jeg spør om alle har rett til et Leslie Abramson-forsvar,
spesielt hvis de er anklaget for drap.
Dødsstraff er et vrengebilde på moral.
Ikke bare er det umoralsk, det er også barbarisk.
Det er ubegripelig.
- Ser man det. Dragedamen. - Hvem?
Leslie Abramson.
Forsvarsadvokat for samfunnets mest lastverdige.
Når du behandler en drapssak i retten, kan du ikke ta alt for god fisk.
Du må fastslå sinnstilstanden til personen da han eller hun begikk forbrytelsen.
Det kvinnemennesket der,
hun er selve symbolet på alt som er galt med rettssystemet.
Var personen mentalt kompetent da forbrytelsen ble begått?
Var vedkommende kognitivt svekket?
Hadde personen grunn til å tro at hans eller hennes liv var i fare?
Vet dere at hun prøvde å få til en avtale
for mannen som drepte datteren min?
Hun har en patologisk ømhet for skyldige klienter,
i særdeleshet skyldige unge menn.
Og hvis det er én ting aktoratet ikke liker, er det nyanser.
For dem er enhver tiltalt en spiker
som fortjener å bli slått av systemet.
Det er lett å snakke om rettferdighet når man ikke har alle fakta.
Så en kan si at "indignasjon" er mellomnavnet ditt.
Vel, faktisk, tro det eller ei...
Det er Hope.
Dominick.
Hallo, Leslie.
Rart å se deg her.
Det er sant, det er ikke her jeg vanligvis vanker.
Damene som møtes til lunsj er mer din greie.
Jeg leste at anken til klienten din, Rick Sanders, ble avvist igjen.
Han slipper visst ikke ut av dødscellen med det første.
Dominick har sikkert underholdt dere, damer.
Bortsett fra å være en mislykket filmprodusent,
er han litt av en forteller.
Bare ikke tro på alt han sier. Han er tilbøyelig til å overdrive.
Vel, ikke la oss oppholde deg, Leslie.
Det fins sikkert en morder som trenger din hjelp et sted.
Leslie her.
Hei, Gerry.
Ja, jeg har nettopp gitt et intervju.
Ja. Til en reporter.
Jeg hater ikke alle i pressen.
Kom igjen. Bare dumskallene.
Må jeg minne deg på at jeg er gift med en reporter?
Hva gjelder det?
Klart jeg har hørt om saken.
- De forhørte seg om deg. - Hva?
De ville høre om du var tilgjengelig.
Kødder du med meg?
Ms. Abramson, takk for at du tok deg tid
til å komme og møte oss.
Gerry sier du er den beste kvinnelige forsvarsadvokaten i L.A.
Han sa nok ikke det.
Han ville ikke sagt: "Den beste kvinnelige advokaten."
Han ville bare ha sagt at jeg er den beste.
Som du vet, har vi nettopp gitt Robert Shapiro fyken.
Vi følte ikke at han var god nok for guttene våre.
Jeg kjenner Bob. Han er en god advokat, men ikke den rette for en slik sak.
For ham handler det om å manipulere mediene
og forhåpentligvis få i stand en avtale.
Jeg liker ikke å gjøre avtaler. Jeg foretrekker å slåss.
For hvis du ikke slåss, vinner du ikke.
Så du har jobbet med lignende saker før?
Saker der de tiltalte er anklagd for å ha drept...
og du klarer likevel å vinne?
Jeg forsvarte nylig en ung mann ved navn Arnel Salvatierra,
som vedgikk å ha drept faren sin. Han var tiltalt for overlagt drap.
Arnel og søsknene hans ble utsatt for
fysisk og psykisk mishandling fra faren i mange år.
Han torturerte dem.
Aktoratet ville ha oss til å tro at Arnel var et monster.
At han planla drapet på faren i ukevis
og skjøt ham med kaldt blod mens han sov.
Jeg tror ikke det var slik det skjedde.
Jeg tror at Arnel skjøt faren sin i selvforsvar.
Skulle Arnel ha ventet til faren,
under et av raserianfallene sine, endte opp med å drepe ham?
Eller moren hans?
Eller et av søsknene hans?
Slik som med lille Lisa Steinberg,
da den voldelige faren hennes endte opp med å drepe henne?
Jeg ville at juryen skulle se
at det ikke var Arnel som var monsteret.
Tvert imot. Han var offeret.
Hvis dere dømmer Arnel for overlagt drap,
vil det være som om hans fars hånd stiger opp fra graven,
og dere blir hans medsammensvorne i hans aller siste terrorhandling.
Arnel ble frikjent for overlagt drap.
Han ble dømt til tre års betinget fengsel.
Og det kan du få til for Lyle og Erik?
Jeg ville bare forsvare Erik.
Lyle må fortsatt ha sin egen advokat,
men basert på det jeg har lest så langt,
fortjener de ikke å tilbringe resten av livet i fengsel,
for ikke å snakke om dødsstraff.
Jeg kan ikke garantere et utfall,
men jeg lover
at jeg vil kjempe med nebb og klør.
Når kan du begynne?
Kanskje vi bør diskutere honoraret mitt først.
De siste par ukene har sikkert vært tøffe for deg.
Helt alene i fengsel, skilt fra broren din.
Ja, det har vært mye.
Du har sikkert hørt hva som sies om deg og Lyle.
At dere er et par bortskjemte, rike unger
som drepte foreldrene deres for økonomisk vinning.
Og det er sant.
Dere to har sannelig hatt et nokså iøynefallende forbruk etter drapene.
Bilene, designerklærne,
Rolexene, luksusleilighetene.
Noe overdrevet for trøstekjøp, er du ikke enig?
Kjøpefesten, det var den første tabben deres.
Så viste dere manglende dømmekraft da dere stolte på drittsekken Oziel
og tilsto for ham.
Så lot dere ham ta opp samtalene deres.
- Så truet dere med å drepe ham. - Vi skulle aldri drepe dr. Oziel.
Derfor er det nå mulig at opptakene blir bevismateriale
og brukt mot dere i retten.
Vi visste ikke. Vi trodde de var konfidensielle.
Så begynner du og Lyle å gi folk forskjellige versjoner av det som skjedde.
Hva? Var dere så sikre på at dere aldri ville bli pågrepet?
Så, når dere endelig blir pågrepet og møter i retten,
ser dere totalt sjelløse ut og helt uten anger.
Nok en gedigen tabbe.
Men den største tabben var vel
å drepe foreldrene deres i første omgang.
Det var ikke vi som...
Jeg leste brevet Lyle skrev til deg.
Den vanvittige, sinnssyke fluktplanen.
Men...
det var noe annet han skrev som fanget oppmerksomheten min.
"Bare vi kjenner sannheten.
Bare vi kjenner hemmelighetene om vår families fortid."
Hva mener han med det?
Jeg har hyret dr. William Vicary. Han er rettspsykiater.
Jeg vil at du snakker med ham om hva som skjedde og hvorfor.
Ingen flere psykologer.
Det går ikke.
Du sa jo at det var en tabbe å snakke med dr. Oziel.
Det er fordi han er en kødd som brøt yrkesetikken og manipulerte deg.
Jeg kan forsikre deg om at dr. Vicary ikke er som ham.
Erik...
Nå som jeg er advokaten din, vil jeg ikke la deg gjøre flere tabber.
Men det er viktig at du er helt ærlig overfor meg
og at du stoler på meg.
Det er den eneste måten vi kan vinne på.
Jeg takler bare ikke maten.
Jeg har tatt vare på kroppen hele livet.
Prøvd å spise riktig, lite fett, masse karbo, og nå denne smørja.
Erik, du kaster bort pengene dine her. Ok?
Jeg skal hjelpe deg med å komme til bunns i dette.
Men tro meg,
det kan jeg ikke med mindre du begynner å være ærlig overfor meg.
Og da mener jeg bånn ærlig.
Ja.
Det er bare...
...vanskelig.
Prøv.
Greit.
Vel...
Vi gjorde det.
Lyle og jeg. Vi gjorde det.
Men...
Det fantes...
Det fantes en grunn.
Kom igjen.
Det der er notater fra de to siste samtalene med Erik.
Det var som bare.
Jeg har snakket med dr. Vicary. Jeg håper det er greit.
Takk for at du fortalte sannheten.
Og jeg skal si det høyt nå.
Du ble seksuelt misbrukt av broren din.
Og når begynte dette?
Jeg var liten.
Jeg tror jeg var fem eller seks.
Og jeg trodde at jeg på en måte...
likte det.
Kanskje. Til å begynne med. Men ikke etter hvert.
Og når du ikke likte det, eller til og med da du trodde det,
hvordan føltes det, Erik?
Vel, jeg klandret ham aldri.
- Ikke det? - Nei.
Fordi...
Fordi hva da, Erik?
Fordi faren min gjorde det mot ham.
Faren din misbrukte broren din seksuelt?
Ja. Han sa at det var...
Det var det spartanerne gjorde. Det gjorde deg barket.
Jeg vet ikke hvor lenge han holdt på med Lyle.
Men jeg vet at Lyle ba ham slutte, og det gjorde han.
Da det tok slutt... Jeg husker da det skjedde.
Jeg husker det veldig godt.
Og hvorfor det?
Fordi det var da pappa begynte å gjøre det mot meg.
Å, Erik.
Vennen.
Det går bra.
Takk for at du fortalte det.
Takk.
Hvordan overlever man noe sånt? Fortell.
Du bare gjør det.
Bare gjør det du må.
Du unngår ham, og du...
Prøver å spille med, så det går fortere.
Du får det overstått.
Du drysser kanel i kaffen hans eller på maten hans, eller...
Vent. Hvorfor kanel?
Det fikk... Det fikk sæden til å smake bedre.
Det fungerte egentlig ikke, for...
han ble irritert over at det var kanel på alt.
Da begynte jeg å ha sitronsaft på min egen mat,
bare for å bedøve smaksløkene mine...
Fungerte det?
Ikke egentlig.
Men jeg måtte fortsette å prøve.
Å forandre det livet vi levde.
Og jeg visste at på et eller annet tidspunkt
ville jeg være villig til å gjøre hva som helst
for å få det til å slutte.
Tekst: Sissel Drag