- Det var jo dritlett. - Ser du? Jeg sa jo det.
Bra jobbet, E.
Vel, hva er det de alltid sier? Bare ikke bli tatt.
MONSTRE: HISTORIEN OM LYLE OG ERIK MENENDEZ
Men dere ble tatt.
Og hvis jeg ikke tar feil,
lot faren deres Erik ta skylden for det, ikke sant?
Vel, ja. Det var ikke min avgjørelse.
Var det slik dere møtte Oziel?
Ja. En del av straffen var at vi måtte gå til en terapeut.
Lyle, jeg snakket med Erik.
Han fortalte meg ting. Jeg vil høre din versjon.
Ja vel.
Han sa at du misbrukte ham seksuelt,
og at faren deres gjorde det samme mot deg.
Prøver du å gi meg skylden for hele greia?
Nei, Lyle, det er sant.
Leslie er Eriks advokat. Jeg er din.
Men dette er typisk i saker som denne. Vi må høre historien fra dere begge.
Jeg vet hva dere prøver på!
Dere framstiller pappa som ond. Det er ikke sant.
Han var en stor mann. Jeg var veldig glad i ham.
Jeg vet ikke om dere kan forstå det.
Jeg var glad i ham. Han ville så mye for oss.
Det er dette ingen kan forstå, at han krevde det ytterste av oss.
Så vil dere ha meg til å snakke om hvor fæl han var,
og det gjør jeg bare ikke. Greit?
Han var glad i meg.
Jeg er glad i ham.
Lyle, du skjøt ham i hodet. Ser du at det ikke henger på greip?
Ikke for deg, nei.
Du forstår ikke hvem faren min var, hva han ønsket av meg.
- Hva ønsket han? - Han ville at jeg skulle bli nummer én.
I hva da?
I alt.
Jeg måtte være best i tennis.
- Sånn, ja! Det er gutten min! - Ja!
Måtte få de beste karakterene.
Tror du at du kommer inn på en Ivy League-skole med slikt vrøvl?
Dette essayet er barnslig og patetisk.
Det er faen meg utrolig.
Jeg skriver neste.
Måtte date de beste jentene.
Det er henne! Jeg sa hun kunne komme på middag.
Nei. Jeg har hørt om denne jenta. Hun er ei dum tøyte.
Er det jenta du pekte ut i går, så ikke tale om.
- Mamma! - Nei!
Den jenta får ikke spise av finserviset mitt.
Hun har sikkert aids.
- Hva faen snakker du om, mamma? - Hei! Ro deg ned.
- Hun står utenfor! - Sett deg. Nei.
Lyle!
Åpner du den døra, dreper jeg deg. Sett deg.
Sett deg.
Herregud. Jeg skal si det til den jævla lykkejegeren.
Takk. Bli kvitt henne. Nå.
Ok.
Hallo?
Lyle har ikke anledning til å date deg, skatt.
Ha det bra!
Jeg måtte inn på en Ivy League-skole. Han var besatt av dette.
"Og jeg kan trygt si til dere i opptakskomitéen
at jeg ikke bare er eslet til Princeton.
Jeg, Joseph Lyle Menendez, er eslet til storhet."
Jøss. Det der var utmerket, Lyle.
Veldig bra, vennen.
- Virkelig bra. - Takk.
Vent nå. Mener dere ham eller meg? Det var jeg som skrev det.
Jeg mener, essayet hans var som...
som skrevet med fargestifter.
Det er sånn du kommer inn på Princeton.
Det der er et essay.
- Pappa, er ikke det... - Hva? Juks?
Jeg skal fortelle deg en hemmelighet. Ok?
Alle jukser her i verden. Vet dere hva jeg sier om det?
Vet dere hvordan man skaffer seg alt dette?
Lyv. Juks.
Stjel.
Men vinn.
Ok?
Og ikke bli tatt.
Men du kom inn på Princeton.
Ja.
Tok sin tid.
Og jeg måtte ta et år på community college først. Men, ja.
Det må være noe vi kan gjøre for å løse dette.
Lyle skrev av en klassekamerats psykologilab-oppgave. Og...
Beklager. Et øyeblikk.
Beklager. Psykologilab? Hva er det?
Har jeg aldri hørt om engang.
Kom an. Har man laboratorier i psykologien?
Å ja?
Man har det.
Når du går til psykolog der ute i den virkelige verden,
sier han aldri: "Ha det, jeg drar til laben!"
Det er litt... Det er noe forbanna tøys.
Det jeg mener er...
Sønnen min jukset ikke på noe viktig.
Dessverre ser ikke vi det slik.
Ok, hør her. Han jukset. Jeg skal gi ham juling så det holder.
- Men han skal ikke utvises. - Mr. Menendez.
Nei, du. Han skal ikke utvises. Ikke faen. Hør her.
Som en av samfunnets pilarer har jeg gitt mye penger.
Jævlig mye penger år etter år.
Så vi må i det minste finne en løsning på dette.
Jeg mener det. Jeg flytter meg ikke fra denne stolen.
Jeg pisser i buksa.
Greit.
Det beste jeg kan gjøre, er ett års utvisning.
Ingen må få vite dette.
- Hører du? - Ja.
Du jobber hos meg i sommer.
Lederaspirant. Alt er i sin skjønneste orden.
- Forstått? - Ja. Unnskyld, pappa.
De hadde flyttet til California fordi pappa fikk en fet jobb.
Hva i svarte?
Og Lyle her, han er på sommerferie fra Princeton.
Har dere hørt om det?
Takk for latteren.
Han får toppkarakterer. Den ene etter den andre.
Han er nummer én på tennislaget.
Ikke dårlig, hva?
Og nå er han vår nyeste lederaspirant.
Så gi en varm LIVE Entertainment-velkomst
til Lyle Menendez.
Hei, vent litt. Mister du håret?
Ok.
Så i kveld har vi en spesiell visning.
For en jævla drittsekk.
"Jeg vet hvem faren din er, så greit."
Jeg bare nikker, sier: "Ja, super idé."
Ja, ikke sant? Jævla rikmannsunger.
Denne modellen passer deg utmerket.
- Ja, der har vi den. - Ja!
Ja!
Bra jobbet. Veldig bra.
Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke om den er helt riktig.
Ikke det? Kom igjen.
También bravo. Du ser flott ut.
Du vil vel være en vinner?
- Ja. - Ikke sant?
- Vil du lykkes i forretningslivet? - Ja visst.
Vil du inn i politikken?
Da må du ha hår på hodet, ikke sant?
Nydelig. Godt gjort. Fantastisk.
Men hva om jeg...
...ikke vil?
Ikke vil hva da?
Gå med parykk.
Hva om jeg ikke vil gå med parykk?
Vi kan snakke om dette hjemme. Ok?
Nå går du med parykk.
Det er sånn det blir. Greit?
Hva med å si: "Takk for alt du gjør for meg, pappa"?
Tusen takk for alt du gjør for meg.
Nemlig. Ok.
Har du sett på maken?
Lyle, la oss gå tilbake til før du ble utvist,
til innbruddene og møtet med Oziel.
Lyle!
- Hva driver dere med? - Se her.
Dæven. Hvor fikk dere dette fra?
Foreldrene til John er utenbys, så han hadde fest.
Shepherd her fant koden til safen på en post-it-lapp.
Det er bedre enn å be pappa om penger, ikke sant?
Det er dødslett, Lyle. Vi vet om alle som har dratt på ferie.
- En IBM PS/2-datamaskin? - Jepp.
En Soloflex-maskin. En stor, brannsikker safe. En skriver.
Jepp, har alt.
Faen, det er mye. Hva er det som mangler?
Ting de har pantsatt. Smykker, deler av et servise.
Det er vel sausenebbet hun snakket om.
Så sier de at det var åtte tusen i kontanter.
Ok, gi meg en sum, så skal jeg skrive ut en sjekk.
Ja vel.
- Vi er skikkelig lei for det. - Nei. Ikke.
Jeg vil ikke høre et ord fra dere.
Hva skal jeg gjøre?
Lyle, hva har du å si om dette?
Bare... ja. Vi er lei for det.
Nei.
Takk for at du fikk oss av kroken.
Nei, du har ikke skjønt det.
Du har faen ikke skjønt det.
Dere er gjort arveløse, begge to.
Sånn er det.
Lyv, juks, stjel, men ikke bli tatt, for helvete!
Dommeren sa det.
De må gjøre det, og de skal gjøre det.
Guttene mine trenger ikke terapi. De har det bra.
Bare se til å skrive under på det dokumentet.
For ungene mine skal ikke dit for å prate om denne familien
eller noe som foregår her.
Det skal de ikke. Hvis de gjør det, må du fortelle meg det.
Det er ikke derfor de skal dit. De skal dit for å snakke om...
innbruddene og...
At de beklager det hele og angrer voldsomt.
Bla, bla, bla, og det er alt.
Beklager ventetiden. Hvem av dere er Erik?
Jeg er Erik, og dette er Lyle.
Hvorfor fortalte du det ikke til ham?
- Dr. Oziel. - Hvorfor fortalte jeg ikke hva?
Om overgrepene.
Om de seksuelle overgrepene.
Da vi begynte å gå til ham...
visste jeg ikke at pappa fortsatt holdt på med Erik,
slik han hadde gjort med meg. Han hadde ikke sagt det ennå.
Men skjønner du hva jeg mener?
Hvorfor snakket du ikke til noen om misbruket faren din utsatte deg for?
Du snakker om alt annet, men ikke om det.
Det er tydelig at du var glad i faren din. Jill og jeg forstår det.
Men hvis han misbrukte deg seksuelt, må vi høre om det.
Du må gi oss så mange detaljer du klarer.
Greit.
Greit?
Ja, jeg forstår det.
Jeg...
Beklager...
Nei, ta den tiden du trenger.
Erik vet det, så klart,
og Donovan, romkameraten min på Princeton, vet det.
Jeg sa det til kusinen min. Hun bodde hos oss.
Og...
...jeg ville sove i kjelleren hos henne for å slippe unna pappa.
Og jeg husker at jeg spurte henne: "Har faren din noen gang...
...tatt på deg der nede?"
Hun bare så på meg
som om hun ikke engang kunne forstå det jeg sa.
- Hvor gammel var du da dette begynte? - Seks, tror jeg.
Når jeg tenker tilbake på det, er det som en...
Jeg vet ikke. Som en film, kanskje.
Alt er i sakte film.
Det begynte med massasje etter tennis og sånt.
Kom igjen.
Noe som er pussig, for når du er barn, trenger du ikke massasje.
Og jeg husker hendene hans.
Det føltes...
som noe spesielt.
Som om jeg var verdens midtpunkt.
Og vi tok på hverandre.
Og visste moren din at dette foregikk?
Jeg trodde ikke det, nei.
Uansett, da jeg ble sju,
begynte det å endre seg, og...
han begynte å vise meg filmer.
Pornografiske?
Og jeg måtte...
Vi gikk inn på badet, og jeg måtte knele på flisene,
som hadde et merkelig mønster.
Jeg har stirret mye på det, og noen ganger når jeg drodler,
tegner jeg det mønsteret.
Uansett...
Jeg sto på kne, og så veiledet han meg.
Veiledet deg mens du... tok på ham?
Men med munnen min.
Da du var sju...
...tvang faren din deg til å utføre oralsex på ham?
Ja.
Og jeg vet at jeg var sju,
for jeg hadde nettopp fått Sesame Street-kosedyrene,
og de pleide å krangle om det jeg gjorde med...
Hvem er "de"?
Kosedyrene.
Oscar hadde sterke meninger om det,
og Ernie ville alltid leke med meg etterpå.
For å adsprede meg, antar jeg.
For det var omtrent da, eller kanskje litt senere,
at jeg begynte å mislike det sterkt.
For pappa begynte å bruke gjenstander.
Han kledde meg naken, og så førte han inn gjenstandene.
Jeg visste at det var rart, og jeg fortalte kusinen min om det.
Mamma trodde henne ikke. Hun ga fullstendig faen.
Det var da jeg begynte å gjøre det mot Erik.
Jeg vet ikke hvorfor, for jeg likte ikke det pappa gjorde mot meg.
Han likte det heller ikke. Han ba meg alltid om å slutte.
Men jeg måtte gjøre det normalt.
Det pappa gjorde mot meg. Jeg måtte gjøre det normalt.
Jeg visste at det ikke var det.
Men da jeg ble eldre, da jeg ble åtte,
ble sexgreiene verre.
Og vi begynte å dusje sammen.
Og han voldtok meg.
Det gjorde så vondt, og...
Jeg sa at det gjorde vondt, og at jeg ville at det skulle slutte.
Jeg husker han sa: "Jeg elsker deg, Jeg vil ikke skade deg. Det slutter nå."
Og det gjorde det.
Det tok slutt.
Nå vet jeg hvorfor. Han gjorde det mot Erik.
Så jeg gikk bort til ham
og sa at jeg visste hva som foregikk mellom ham og Erik,
og at det måtte stoppe.
Han så på meg og sa...
Erik finner på ting.
Dette blir mellom oss. Ok?
Lyle, jeg er så lei for at du måtte gjennom alt det.
Og det var ikke før mye senere at jeg fant ut at...
...han fortsatt holdt på med Erik.
Lyle, jeg må fortelle deg noe.
Hva da?
Og da han fortalte det, føltes det som om...
Hva da?
Som om han hadde tatt fra meg broren min
ved å hate Erik og elske meg, og ved å hate Erik.
Nei, nei! Førtifem, førtiseks, førtisju!
Kom igjen, Erik! Du klarer ett minutt. Kom igjen.
Han hatet Erik, og det fikk meg til å hate Erik også.
Jeg så hvordan faren min behandlet ham, og så behandlet jeg ham på samme måte.
Hva slags person gjør sånt mot broren sin? Hva slags syk faen?
Jeg likte det ikke, og jeg gjorde det mot ham.
Jeg vet om deg og Erik.
Hva? Hva sa du?
- Ikke kødd med meg! - Vent. Hva er det du sier?
Jeg sverger, nå er det slutt.
Hører du? Ikke mer mellom dere.
Og du får aldri røre ham igjen.
Noensinne.
Jeg sier det til alle.
Så bare... slutt.
Så det er avgjørelsen din?
Nei, bare slutt, slik du lovte!
Ja, men da har du tatt et valg.
Nei, pappa, jeg sier bare at hvis du ikke slutter...
Jeg hørte hva du sa.
Vær en jævla mann...
...og gjør det. Gjør det, for faen.
Gjør hva?
Ikke vet jeg.
Du spurte meg nettopp.
Jeg er stolt av deg, for endelig gjør du noe.
Flott! Det er gutten min! Bra!
Erik har tatt et valg.
Du har tatt et valg.
Det skal jeg òg.
Og hva tror du han mente med det?
Jeg trengte ikke å lure på det. Jeg visste det.
Han skulle drepe oss.
Min kjære.
Takk, søte deg.
Damer, jeg gjentar aldri sladder, så hør godt etter.
Seriøst, Nick, hvordan klarte du å få en omvisning i Menendez-huset?
Men Carrie, da. En Vanity Fair-reporter avslører aldri kildene sine,
men det lønner seg å kjenne en god eiendomsmegler i Beverly Hills.
Hvordan var det?
For det første har huset litt av en kongelig stamtavle.
Tidligere beboere inkluderer Prince, teatersjefen Hal Prince,
en saudisk prins, og til og med en prinsesse.
Prinsesse Di?
Elton John.
Når man er vel inne,
kan man ikke unngå å legge merke til de skrekkelige billigmøblene.
Men når man har kommet over de smakløse møblene,
blir ens oppmerksomhet umiddelbart rettet mot tv-stuen.
Ved første øyekast aner man ikke hva som har foregått der.
Men hvis man ser lenge nok...
Hva faen?
Ut fra samtalene jeg har hatt med etterforskerne på saken,
og etter å ha sett rommet, mener jeg det er åpenbart
at brødrene kom inn bakfra, gjennom verandadøren,
slik at de kunne overrumple foreldrene.
Jose og Kitty var ubevæpnet, hadde ingen anelse om hva som ville komme.
Uhyre lette å ta.
Så du tror det var overlagt?
Det var helt og holdent overlagt.
Lyle og Erik hadde tenkt på det i ukevis, årevis.
Flere av mine kilder bekrefter det.
Jeg trodde bare at vi skrev på et manus.
Jeg ante ikke at det var en plan for hvordan Erik skulle kverke foreldrene.
Nei. De sa aldri til Jerry at de var i umiddelbar fare.
De var bare lei av situasjonen og ville sette en stopper for den.
Og når du tar med oppførselen deres etter drapene...
Alt de brydde seg om, var å bli kjørt rundt i limousiner
og bo i presidentsuiten på Bel-Air.
Det er en veldig fin suite.
Og etter arrestasjonen...
Jeg fant et brev fra Lyle i cella til Erik.
Fyren hadde skissert en vanvittig fluktplan.
Det blir stadig vanskeligere
å felle noen tårer for disse sosiopat-brødrene.
Naturlig nok er det noen familiemedlemmer
som fortsatt forsvarer dem.
Noen av dem klamrer seg til og med til bisarre konspirasjonsteorier.
Jeg tror Joses selskap fikk dem drept på grunn av forsikringspengene.
De er en haug med... Hva heter det? Grådige jævler!
Og la oss selvsagt ikke glemme det formidable juridiske teamet deres,
ledet av fryktløse, lille Annie.
Dere tosker kan si hva dere vil,
men Erik og Lyle er blant de beste klientene jeg har hatt.
De er bedårende.
Vent. Hun kan ikke ha kalt dem bedårende.
Du vet jeg aldri overdriver.
Hva tror du motivet deres var? Penger?
Du dreper ikke foreldrene dine
slik Jose og Kitty Menendez ble drept
bare for penger.
Skyter dem med hagle på nært hold.
Utsletter dem.
Du lader ikke geværet på nytt
når du forstår at moren din fortsatt er i live,
selv etter at du har pumpet henne full av grov hagl
som har revet opp kroppen hennes
og hun krabber på gulvet som et lemlestet dyr
mens hun klamrer seg til livet.
Du går ikke bort til henne gjennom kruttrøyken som driver over hylsene,
retter munningen på hagla mot kinnet hennes,
ser henne i øynene så hun vet at det var deg...
...og så...
Nei.
Det handler ikke om penger, men om noe dypere og mørkere,
ondskap som går utover hat.
Herregud, Nick.
Ikke rart vi ikke hyret deg til å omskrive Pretty Woman.
Forresten, Nick, artikkelen din. Har den en tittel?
Mareritt på Elm Drive.
Det er faen meg ikke til å tro.
Slapp av. Du burde ikke lese det der.
Dessverre leser resten av Amerika det!
Det er ille nok med ekte journalister.
Nå også pseudo-journalister.
Hobbypsykologer som Dunne, som ikke bryr seg om fakta.
"Guttene kom inn gjennom verandadøra?" Forbaska tull!
"De hadde på seg kjeledress og hansker?" Også forbaska tull.
"Jose og Kitty spiste is og frukt."
Har Dunne lest den kriminaltekniske rapporten?
Og jeg skjønner.
Datteren hans ble drept. En forferdelig tragedie.
Jeg prøver ikke å minimere det.
Men gir det ham rett til å servere løgner
og være en journalistisk lakei for aktoratet?
Dunne driver med sladderjournalistikk. Og sladder selger.
Men kalte du dem virkelig bedårende?
Det er ikke poenget, Tim!
Poenget er at takket være ham, har vi mistet den offentlige opinionen!
Guttene får ingen rettferdig rettergang nå.
Så gi opp saken, da.
Det kan jeg ikke. Du kjenner meg. Jeg er ikke en som gir opp.
Derfor røyker jeg fortsatt.
Om jeg bare kjente en journalist
som kunne hjelpe meg med å motarbeide noe av dette pro-aktor-tullet.
Nå, nå. Vi inngikk en pakt. Kirke og stat.
Å, den.
Og du er bedre i retten enn til å kurtisere pressen.
Fordi de er drittsekker!
Greit, jeg skjønner. Du er en angrepshund! Det var derfor jeg giftet meg med deg.
Bare prøv å la være å vise fingeren under adopsjonsmøtet neste uke.
Neste uke? Hvilken dag?
Tirsdag.
Faen. Jeg kan ikke. Beklager. Jeg har rettsmøtet om Oziel-båndene.
- Vi har avlyst to ganger! - Jeg kan ikke.
Vi må sørge for at opptakene ikke kan brukes som bevis.
Greit. Jeg ringer byrået og ber om en ny time.
Kanskje vi burde spare oss bryderiet og adoptere Lyle og Erik.
Kanskje bare Erik.
Takk for at du ville snakke med meg, Donovan.
Jeg vet at mange har plaget deg med spørsmål de siste månedene.
Hør her,
jeg snakker gjerne med deg og svarer på spørsmålene dine.
Men jeg vil ikke vitne i retten.
Vel, det er nok uunngåelig.
Erik brukte tross alt legitimasjonen din for å kjøpe haglene.
Og hvis du og Lyle var så nære som du sier,
er du vel villig til å gjøre alt du kan for å hjelpe forsvaret hans.
Han kan få gasskammeret.
- Har de fortsatt det i California? - Ja.
Nå, da du og Lyle var romkamerater, hva slags ting snakket dere om?
Det meste, egentlig.
Drømmene våre, ambisjonene våre, familiene våre.
Vi hadde mye til felles.
Som hva da?
Begge hadde dominerende fedre.
Men Jose var mye verre enn faren min.
Han måtte vinne, koste hva det koste ville.
Lyle hadde mye press på seg.
Jeg mener, fortalte han noen gang
noen hemmeligheter om familien sin?
Om faren, for å være mer nøyaktig?
En kveld fortalte han at faren hadde et forhold på si.
Da moren hans fikk vite om det, ble hun helt knust.
Jeg har aldri sett Lyle så sint.
Jeg kunne faen meg drept ham for det han gjør mot henne.
Kom an.
- Det mener du ikke. - Jo.
Dritten han har utsatt henne for, utsatt oss alle for.
Han burde bli drept. Han er umulig å leve med.
Jeg la ikke så mye vekt på det da. Folk sier alt mulig når de er sinte.
Et par uker senere er vi på kinarestaurant.
Salud!
Steike. Min beste venn, ikke sant?
Jepp.
- Vi ville gjort alt for hverandre. - Selvsagt.
For eksempel, la oss si at noe skikkelig fælt skjedde med deg.
Jeg ville så klart tatt vare på familien din.
Og hvis noe skikkelig fælt skulle skje med meg,
ville du passet på Erik og moren min.
- Ja, selvsagt. - For vi er familie.
Akkurat.
Det fins ikke noe viktigere enn familie, hva?
Akkurat.
For overfor familie, ekte familie, kan man ikke ha hemmeligheter.
Enig.
Så du skjuler ikke noe for meg?
Ingenting?
Det føltes som om Lyle testet meg.
At hvis jeg ikke sa det rette, ville vennskapet vårt være over. Så jeg...
Jeg fortalte at jeg hadde blitt misbrukt som barn.
Det skjedde hos en venn av familien. Og jeg fortalte ham alt sammen.
Du vet, at jeg fortsatt kunne huske rommet der det skjedde,
bildene på veggene,
blekkflekkene på teppet.
Lukten av fyrens...
Jeg... Det var første gang jeg sa det til noen.
Jeg visste ikke hvordan Lyle ville reagere.
Noe så jævlig trist.
Jeg er her for deg.
Jeg vet hvordan du har det.
Ja. Takk, kompis.
Seriøst. Jeg... Jeg vet det så jævlig godt.
Erik og jeg.
Vi ble også misbrukt.
Av faren vår.
Så Lyle fortalte deg at han ble seksuelt misbrukt av faren sin
fire måneder før drapene?
Ja, altså... Han gikk ikke i detaljer.
Men han fortalte meg om de gufne dusjene de tok.
Det gikk verst utover Erik.
Det vanskeligste for Lyle, var at han ikke kunne beskytte Erik.
Så mye skyldfølelse.
Som om han var ansvarlig for det som skjedde.
Jeg har et spørsmål.
Hva var det som var så spesielt med den helgen?
Hvorfor følte dere at livet deres var i fare da?
Erik kan fortelle deg mer, men den kvelden jeg konfronterte pappa,
kom Erik sent hjem. Jeg hadde allerede lagt meg.
Kom igjen, Erik. Lås opp!
Slipp meg inn! Erik!
Herregud. Lås opp, vær så snill!
Slipp meg inn. Erik.
- Jeg sa du ikke skulle si det til noen! - Jeg vet det, pappa. Unnskyld.
Jeg sa du ikke skulle si det til noen!
Dette er ditt verk! Du ødela familien vår!
Ha deg vekk.
Hva er det med deg?
- Ingenting. Du forstår ikke. - Selvsagt gjør jeg det.
Tror du ikke jeg visste det?
Tror du jeg er dum? Jeg har alltid visst det.
Hva er det du sier?
Jeg sørget for å holde familien samlet!
Da visste vi at hun kom til å ta pappas parti.
Lyle!
Lyle, lukk opp.
Hva er det?
Selv etter alt han hadde gjort, utroskapen, det spilte ingen rolle.
Hva faen? Hva er det?
- Hun vet det. Lyle, hun vet det. - Hva?
Vi har ikke mye tid.
Før moren deres kom til å hva? Drepe dere?
Jeg tror ikke du forstår moren min.
Mamma elsket våpen.
Det var noen fugler hun hatet. Lo.
Og hun ville skremme bort de hjemløse.
En gang tok hun med seg Erik for å kjøpe et.
Og han sier at hun sa...
Jeg skal drepe noen med dette.
Han trodde hun mente pappa eller kanskje kjæresten hans.
Den skal jeg skaffe meg.
Passer i veska mi.
Du trodde hun hadde en pistol?
Med lyddemper. Ja. Både Erik og jeg trodde det.
Så vi tok pengene i Eriks Peter Rabbit-bok
og dro for å kjøpe hagler.
Så dette var... Det var fredag?
Ja. Lørdag skulle vi på den store fisketuren.
Haifiske. Bare familien.
Men så skjedde det noe som skremte oss.
Båtturen i morgen er utsatt.
Vi drar ikke elleve. Vi drar fire.
Si det til Lyle.
Det var noe med det som ga oss hetta.
Hvorfor skulle de ellers endre tiden?
Så det er mørkt, så de kan slenge oss over bord og si at vi druknet!
Man drar ikke på haifiske om kvelden! Ikke sant?
Vi var oppjaget.
Vi tenkte det var best å kjøre rundt hele ettermiddagen
og håpe at de dro uten oss.
Faen! De er her ennå.
Kom igjen. Båten går. Herregud, kom igjen.
- Hva gjør vi med geværene? - Vi lar dem ligge i bilen din.
Forsiktig.
Klare for å ta hai?
Hva snakker de om?
Ikke gå. Vi må holde sammen.
De kan ikke ta begge.
Jeg er så lei for det.
Jeg er lei for at du følte at du ikke kunne komme til meg.
Og jeg er lei for at...
jeg gjorde det mot deg.
Jeg vet ikke hvorfor jeg...
Det er ikke din feil.
Så... vil de fiske?
Jeg vet ikke. Aner ikke.
Noe så jævla bortkastet.
Hva gjør dere? Kom dere inn.
Vi skal møte Perry.
Nei. Sett dere i bilen.
Nei, vi skal ta en prat. Ordne opp i noen ting. Kom igjen.
Det går bra. Dra, dere. Vi skal møte Perry.
Og det var da vi bestemte oss for
at de aldri skulle få en ny anledning til å skade oss.
De skulle aldri få komme mellom oss igjen.
Jeg skulle beskytte ham.
Fuglehagl eller grov hagl?
Fuglehagl har svakere rekyl, men det stopper ikke en skurk.
Tekst: Sissel Drag