CARBONDALE, ILLINOIS 1962
Pardon.
Ahoj.
Líbí se mi, jaká jsi.
Jak to myslíš?
Jsi tak...
americká.
A ty zase vůbec.
Jo! Dobře ty!
Na svatbu jsi moc mladý.
Tak hlavně že jsem mohl s Carlosem odletět
a začít tu od nuly.
Nebudu to opakovat, Jose.
Už jsem řekla. Jste příliš mladí. Na tu kravinu zapomeň.
Jednou seberu odvahu a řeknu ti, jak moc jsi mi ublížila.
Jose je španělsky Josef?
Ano, je to tak.
Josef je krásné jméno.
Ani ses mu nepodívala do očí!
- Měla by ses zamyslet! - Nechápeš to. Já ho miluju!
Rád jsem vás poznal. Pojď. Jdeme.
To bude v pohodě.
Nepotřebujeme ji. Máme jeden druhého.
Prohlašuji vás za muže a ženu.
Přijdu si jak ve snu. Jsem Kitty Menendezová.
Je to sen.
Americký sen.
Dám ti všechno. Víc, než si dovedeš představit.
MONSTRA: PŘÍBĚH LYLEA A ERIKA MENENDEZOVÝCH
Nenávidím svoje děti.
Proč to neříct hned.
Stejně byste to ze mě dostal.
Jsou jako paraziti.
Nejen ty moje. Všechny děti.
V těhotenství vysají matce z kostí vápník.
Zničí jí tělo a sežerou ji zaživa.
Moje děti?
Já vám nevím. Lyle?
Nemůžeš skončit. Vždyť jsi dneska začal.
Mami! Víc peněz najdu
v koši se špinavým prádlem!
Chápeš?
Lyle mě děsí.
A Erik je...
Kurva!
Erik je ubožák.
Ale i tak mi na nich záleží. Mým vlastním způsobem.
Ale hodně.
Když spí,
cítím, jak jsme propojeni.
Jak nás pupeční šňůra drží pohromadě.
Když je hluboká noc, vidím v nich ty malé kluky.
A znovu je miluju.
Ale většinu času
je skoro nepoznávám.
Je to jako koukat na život přes zamlžené sklo.
Je mezi námi propast.
A můj muž?
Jako by tam nebyl.
Nikdy mi nedává dost.
Pořídili jsme si syny.
A ti mi Joseho ukradli.
Tihle kluci se mi pořád snaží ukrást moji životní lásku.
Moji synové a ta ženská, kterou šuká.
Myslím, že se jmenuje Louise. Táhnou to spolu už roky.
A já ho naprosto chápu.
Chce se vyhnout chaosu, který doma je.
A tím chaosem myslím Lylea a Erika.
Jediné, co z toho mám, je rekonstrukce domu.
Bude krásný.
Jose to celé nechává na mně.
A příští týden mě čeká facelift.
Hodně si od něj slibuju.
Snad mi obličej do svátků splaskne.
Josemu by se to mohlo líbit.
Menší vylepšení před Vánoci.
- Co tenhle? - Moc hezký.
Ne, zelená je příliš tradiční. Nemyslíš?
Podstoupila jsem kvůli tobě facelift a ty mlčíš.
Vždyť jsem za něj platil, tak to vím. A vypadáš opravdu skvěle.
Vypadáš svěže a krásně.
Ale musíš se starat i o svoje tělo.
Shodíš čtyři kila.
Kde jsou? Říkal jsem, aby přišli včas.
Ty stromky stihneme vyměnit. Jeden do každé místnosti. Musíš mi pomoct.
Ten zelený je hezký. Tak to nekomplikujme. No tak.
Jsou Vánoce. Musí to být dokonalé.
Nejen hezké, ale dokonalé.
Do prdele. Jsou tady.
Ještě je sem nepouštěj.
- Kde jste byli? Věděli jste to! - Co? Byli jsme na večírku.
Víte, že dárky dáváme večer, protože Lyle má zítra turnaj.
- Tati, jsou Vánoce. - Počkejte.
Sice jsou Vánoce, ale zítra máš turnaj.
Ten sváteční turnaj.
Proto si dáváme dárky dneska večer.
A proto jsem řekl, že máte být doma včas.
Šťastné a veselé!
Už je tady.
Santo, moc ti to sluší.
Děkuju.
Šťastné a veselé. Tohle je pro tebe, zlato.
Tak zlato?
- Není Santa náhodou ženatý? - Je.
Jak to jen můžeš paní Clausové udělat?
To je pro tebe a tohle pro tebe.
Super. Knížka.
Pecka.
Koupili jste něco mámě?
Ne. Nevěděli jsme, že si dáváme dárky.
Já vám to říkal.
Říkal jsem, že jsou Vánoce. A to si dáváme dárky.
Otevři to.
Lásko, to je nádhera.
- A není tam něco dalšího? - Co?
Ptám se, jestli tam není něco dalšího.
Panebože! Auto? Mercedes Benz?
Santo!
Teda, Santo! Musím se na něj podívat.
Vidíte ji?
Je to kabriolet!
Ty jo, musím ho ukázat Alicii. Hned se vrátím.
To je láska. Vidíte to? Teď si otevřete svoje dárky.
Je super, že máma dostane Mercedes a my dostaneme knížky.
To je fakt super, tati.
Jo. Dostali jste knížku.
Když jsme se přestěhovali do New Yorku,
mohl jsem se živit jen mytím nádobí.
Na Kubě jsem byl někdo, ale v Americe jsem byl nikdo.
Smýval jsem sliny a špínu z talířů ostatních.
Jinou práci jsem nesehnal.
A tamní manažer měl tuhle knihu.
Každou přestávku jsem jenom četl.
Stala se z ní moje bible. Byla návodem, jak se v USA vypracovat.
Proč jsou tu některé části začerněné?
Začernil jsem blbosti, kterých je tam opravdu hodně.
Ale ten zbytek, všechna ta slova...
Stačí, když... Poslouchej mě.
Stačí, když si je zapamatujete a vezmete k srdci.
„Dnes budu pánem svých emocí.“
„Dnes budu pánem svých emocí.
Od této chvíle jsem připraven ovládat, cokoli ve mně má osobnost probudí.
Budu ovládat své nálady pomocí pozitivních činů.
A když budu ovládat své nálady, budu ovládat svůj osud.“
Chápete, kluci?
Prosím.
- To je Jose Menendez? - Ano.
Tady detektiv Mills z úřadu šerifa pro okres L.A.
Co pro vás můžu udělat?
No, máme tu vaše kluky.
Moje kluky? Jak jako? Moje syny?
Ano, dneska ráno jsme je zatkli.
Domníváme se, že jsou zapleteni do série vloupání.
Tati, počkej.
- Tati. - Nastupte si.
My ty domy nevykradli. Fakt. My to nebyli.
- Tati, s Erikem jsme... - Mrzí nás, že jsi musel odejít z práce.
Chceme ti říct, jak moc si toho vážíme.
Do prdele!
Zalez kurva do toho auta!
Nepřibližuj se ke mně, prosím.
Tati. No tak.
Vidíte, jak je to jezírko tady?
Chci ho tady.
Chcete, abychom jezírko posunuli o metr dál? Dobře.
Ale to společně s tou sprchou zdvojnásobí celý rozpočet.
S jakou sprchou? O té řeč nebyla.
Tu si vyžádal váš manžel. Velkou sprchu s hlavicemi.
Prý chce římské lázně.
Stěhujeme se.
Našel jsem dům v Beverly Hills. Za týden se stěhujeme.
Co? Kvůli té plísni?
To je šílenost. Je to jen trocha plísně.
Kvůli plísni ne. Kvůli klukům.
Jsou z nich zločinci.
Tady v Calabasasu vedou zločinecký gang.
Pošpinili jméno Menendezových.
V tomhle městě.
Začneme znovu někde, kde nás neznají
a kde můžu dohlížet na rehabilitaci téhle rodiny.
Ponížili mě, Kitty.
Tohle je můj vysněný domov.
Nech si ho a pokračuj v renovaci.
V Beverly Hills zůstaneme, než půjde Erik na vysokou.
Pak se za pár let vrátíme.
Tou dobou už snad bude moje pošpiněné jméno
jen bolavou vzpomínkou.
Budu tu moct žít, aniž by mi ti dva dělali vrásky.
Dobrý den, Michaele. Jak se máte?
Dobře? Já vím, zlato.
Ale začni balit.
Podrž mi to.
Počkejte, tam ne. To přijde do obýváku.
Prosím.
Tady Jose Menendez.
Nesmíte věřit tomu, co vám moji kluci řeknou.
Jsou to lháři a sociopati.
Musel jsem vám to říct. Chápete?
Přivedu je, protože to nařídil soud.
Třeba s nimi něco svedete.
I když to podle mě není možné.
Tak hodně štěstí. Uvidíme se zítra. Nashle.
Ta vloupání byla v mnoha ohledech volání o pomoc.
- Máme toho za sebou hodně. - To jo.
Navíc...
Prostě to doma nemáme nejjednodušší.
Co přesně není jednoduché?
Jo. Co nemáte doma jednoduché? Copak?
Oblečení? Nebo co přesně?
Je těžké rvát tisíce dolarů do oblečení a bot?
- Ne, pane Menendezi... - Držte hubu.
Já vás platím, doktore.
Je snad těžké to, že jsme vám s mámou dali tolik příležitostí?
Nebo je snad ještě těžší to, že máte všechno, co chcete
a potřebujete?
Nechápu to.
Do prdele!
Tak jo.
Doktore?
Ach jo. Vy jste fakt... Jste ubožáci.
Nejste nic než ubožáci.
No tak, vstávat.
Vstávej. Odcházíme do restaurace.
Tak jo.
Užijte si je, doktore. Ti dva jsou obrazem radosti a hrdosti.
Chcete si to projít znovu?
Jasně. Klidně.
Členové Menudových jsou děti.
Co se stane, až vyrostou? Nebo až budou chtít víc peněz?
Jakmile se někomu z Menudových změní hlas,
nahradí ho mladší umělec.
A až někdo z nich bude chtít víc peněz,
nahradí ho jiný umělec.
Do prdele! Je to moje vina?
Moje děti. Myslíte...
Myslíte si, že za to můžu já?
Za co?
Že jsou to budižkničemové a líní zmetci.
Je to moje vina?
- Jak by to mohla být vaše vina? - Však víte, co myslím.
Do téhle země jsem přišel v 16 letech.
V 16 letech.
Rodina mě posadila do letadla a já neměl vůbec nic.
Znal jsem tu jednoho člověka.
No a...
Promiňte.
Tohle asi slýcháváte pořád.
Ne, vůbec.
Miluju svoji ženu, svoje děti. Vypracoval jsem se z nuly.
Nemluvil jsem anglicky, obsluhoval jsem, uklízel, cokoli.
Potkal jsem ženu svého života
a ona mi porodila dvě krásné děti. Dva syny.
Byl jsem vděčný jak jí, tak téhle zemi.
Chtěl jsem jim dát všechno.
Všechno, co jsem měl.
Ale jediné, co od nich mám... Chovají se, jako kdyby na vše měli právo.
Přitom já musel bojovat. Já kurva bojoval za všechno, co mám.
Ale oni to všechno chtějí dostat.
Chtějí, abych jim to naservíroval na zlatém podnose.
Bez snahy, bez námahy, bez obětí.
Stydím se za ně.
Stydím se za sebe, že jsem je takhle vychoval.
Musí toho dosáhnout sami.
Je mi líto.
Ale oni to mají cele naruby. Tak to je.
Nejste špatný otec, Jose.
Pokud mám být upřímná, občas jste na ně přísný, ale...
Ale já v tuhle chvíli nemám jinou možnost.
Vážně si myslíte, že mě baví být takový?
Že mě baví na ně křičet?
To mě vážně nebaví.
Ale když nekřičím a nevyhrožuju,
tak mě ti zmetci neposlouchají.
A pak vykrádají domy a prodávají rodinná dědictví.
Kurva proč?
Vy za to nemůžete.
Myslíte?
Já vám nevím. Asi za to můžu.
Asi za to můžu. No jo.
Do prdele.
Co mám dělat, Marzi?
S tím vším.
S tímhle.
Prostě to nefunguje.
Nefunguje to.
Co s nimi mám kurva dělat?
Co děláš?
Jenom tu sedím u kafe.
Zlato, je půl šesté ráno.
Nemiluju tě, Kitty.
Nemiluju naše syny.
Nemiluju naši rodinu.
Naše rodina je jedno velké zklamání.
Já jsem zklamal. Ale ty, zlato...
Ty jsi zklamala fakt hodně.
- Chlastáš a lupeš prášky. - Přestaň.
Nikdy jsem tě nemiloval. To mě poser.
Jenom jsem toužil po rodině. Nic víc. To byl můj sen.
A víš co? Ten sen mi nevyšel.
Kurva.
Proč tohle děláš?
Čeká mě let do New Yorku.
Musím vydělat víc peněz pro rodinu, protože to potřebuje.
Víc peněz. A víš co? Už nechci lhát.
Nechci říkat, že miluju tebe
a tuhle rodinu, když to tak není. Už ne.
- Musíš být opilý, když říkáš takové věci. - Nejsem.
Promiň, ale je to pravda. Úplně všechno, Kitty.
Je to tak.
Fakt díky, Jose. A pozdravuj svoji holku.
Když tě nebaví lhát, tak řekni pravdu.
Stojíš tu a říkáš, že jsi mě nikdy nemiloval.
Styď se. To je lež!
Miloval jsi mě od chvíle, co jsi mě spatřil.
Každá buňka v tvém těle mě milovala.
Zbožňoval jsi mě.
Miloval jsi na mně všechno.
Tak mi tu netvrď, že to není pravda, když je.
Vím, že vypadám hrozně. Jsem troska.
Ty naše kluky nezvládám.
Lyle mě děsí.
Pokusila jsem se zabít.
Ale nepovedlo se. Nevyšlo to.
V tom jsem zklamala.
Spolkla jsem hromadu léků, ale probudila se.
A bylo mi skvěle.
Jen jsem si skvěle zdřímla.
A teď se každý den snažím,
abych ho celý přežila a nepřemýšlela nad sebevraždou.
Nevím, kdy to bylo naposledy. Před pár lety. Na Vánoce.
Sama nevím.
Protože od chvíle, co jsi mě přitáhl do Beverly Hills,
pryč od všech přátel, které jsem měla,
a dal mi do ruky kreditku, abys to napravil...
Každý den bych radši nežila.
Kitty...
No tak, jdi si ještě lehnout.
Jste nový a o hudbě nic nevíte.
Kde jste pracoval před RCA?
V Hertzu.
Takže jste půjčoval auta!
Proč by poslali chlapa z půjčovny, aby se mnou něco dohodl?
Protože do roku 1990 vzroste zájem o latinskoamerickou hudbu o 400 %.
Protože jsem Jose Menendez z Kuby.
A nabídnu vám 30 milionů dolarů,
aby Menudovi přešli k RCA Records.
Ale no tak. Taková snůška nesmyslů.
Skoro jste mě dostal.
Tak jaká je nabídka? A myslím to vážně.
Já taky. 30 milionů dolarů. Co na to říkáte?
Znáte íránského šáha? Zajistím vám jeho tryskáč, jestli chcete.
Menudovi budou všude. Prodejní automaty, krabičky na svačinu, akční figurky.
Budou největší kapela na světě.
Třicet milionů. Co vy na to?
No... tak uvidíme.
Přesně tak.
Přesně tak. Ano. Máme to v kapse.
Já vím. Rádo se stalo.
Jasně. Měj se.
Použil jsi mýdlo?
Jak jako mýdlo?
- Chtěl jsi, abych se osprchoval. - A použil jsi mýdlo?
- Jo. - Super.
Tak ty jsi obchodník, jo? Znělo to, že jsi uzavřel něco velkého.
Dost. Přestaň mluvit.
Jsem jiný než většina tvých klientů.
Tohle moc často nedělám.
Asi by ses divil.
Co víš o starověkém Římě?
O Řecích? O Sparťanech?
Ti z mužů dělali muže jinak, než jak se to dělá dnes.
- Tím, že spolu šukali? - Panebože!
Radši mlč.
Někdo jako ty to nemůže chápat.
Snažíš se tomu dát nálepku. To Římané nedělali.
A co teda dělali?
Měli mezi sebou pouto.
Poznali, co je bolest.
A jak se s pořádnou bolestí vypořádat.
Všechno dělali spolu. Trávili spolu čas.
Milovali se.
Nemohli vystát, když v bitvě padl bratr.
Protože to bylo, jako by zemřeli s ním.
A z toho všeho vzešla tahle kurevsky úžasná bojovná síla,
jakou svět neviděl. Chápeš?
A všechno se to stalo přirozeně tak,
že vojáci se vzájemně učili, jak být skutečnými muži.
Hele, jestli tomu tak chceš říkat.
Ne. Sedni si. Nech toho. O tyhle buzerantský věci nestojím.
Nemám to rád.
Když to slyšíš, máš chuť...
mě uhodit?
Ano, mám.
To je dobře.
Ten ručník si nech.
Chci, aby sis klekl
a na čtyřech přilezl sem ke mně.
Pak...
mi ten ručník sundáš pusou.
Počkej.
Tak jo. Můžeš. Pojď na to.
Tak dělej.
Ty vole.
Jen do toho!
Jo!
„Dobrý večer, mami, dobrý večer, tati.“
„V jeho hlasu je náznak soucitu, ale nakonec ho přemůže nenávist.
Všude je tma a kamera pomalu sjede dolů ze schodů.
Ozve se křek...“
Cože? Jaký křek? To má být křik.
No jo.
Mami, napsala jsi to špatně. To není křek, ale křik.
Děláš si prdel, mami? Teď tu stránku musíme celou přepsat.
Uklidni se. Jak jako my?
To já všechno přepisuju.
Napsal jsi „křek“. Jen přepisuju tvoje zápisky.
Kámo, máma ti to teď nandala.
Mami, ty to máš ale kontrolovat, než to my dva čteme.
Teď to musíme celé přepsat.
Je to tak, mami. Vždycky všechno posereš.
Takhle se mnou laskavě nemluvte!
Když je táta pryč, vždycky se proti mně spolčíte.
Už toho mám dost.
Jste zloději a psychopati.
Měla bych nás všechny radši otrávit.
Klídek, mami.
Sklapni!
Jsi kretén, co lidem ničí životy.
A ty si to odteď přepisuješ sám.
A Craigu, nemůžeš tu večeřet. Nejsem žádná restaurace.
- Co to v tom je? - Nic. Je to jen omáčka.
Ne, tohle je...
- Nejez to, Eriku. - Je to jako skořice.
- Mami, tys do toho něco dala? - Co to meleš?
Chceš nás otrávit?
Uvařila jsem večeři...
Do prdele! Řekla jsi, že nás otrávíš, a udělala to.
- To byl jenom vtip. - Pojď, Eriku. Jsi cvok.
Jdeme do Hamleta na hambáče...
Možná bych vás otrávit měla!
Konečně v tvých očích vidím strach a respekt.
Možná bych vás otrávit měla!
Tak jo, Hamlet.
Ahoj.
Čau.
Ukončil jsem to s ní. Je po všem. Konec.
Vracím se ke svojí ženě.
K tvojí ženě? K té psychopatce, se kterou nechceš šukat?
Víš, co se stalo?
Získal jsem Menudovy.
Díky.
Gratuluju. Zní to jako produktivní cesta.
Díky.
Jak se cítíš?
Co se stalo? Erik mi volal.
Erik mi poslal zprávu, když jsem byl v salónku United Airlines.
Byl naštvaný.
Co se mezi vámi stalo?
Snažím se o pozitivní změny v téhle rodině.
A to samé chci po tobě.
Přestaň lupat ty prášky, jinak z tebe bude epileptička.
Nedovedu ovládat svůj vztek.
Jasně.
S tím ti pomůžu.
- Vážně? - Ano.
A jak?
Neříkala jsi náhodou loni něco ohledně párové terapie?
A pořád to chceš?
Tak to uděláme. Najdi někoho dobrého.
Dám tuhle rodinu do pořádku.
Teď si to půjdu nahoru vyřídit s kluky.
Tak jo. Vstávejte!
Vstávej, kurva!
Vstávej! Obleč se!
No tak. Vstávat!
Dobrý den.
Vím, kdo jste.
- Nevím... - Nevíš, jak se omluvit?
Jaká je přibližná hodnota věcí, co vám ukradli?
- Co jsme ukradli. - Co jsme ukradli.
Dobrý den.
Vykradl jsem váš dům.
Omlouvám se, nebylo to ode mě hezké.
Je mi to moc líto.
Jediný způsob, jak tohle vyřešit, je, že to Erik vezme na sebe.
- Cože? - Řekneš to tomu terapeutovi.
Říkal jsi, že to byl tvůj nápad, a přesně to řekneš policii.
Jsi nezletilý. Mně to může zničit celý život.
To není fér!
Odkroutíš si veřejně prospěšné práce.
Chvíli budeš u dálnice sbírat odpadky.
To zvládneš, tak přestaň kňourat.
Lyle si zatím nezničil svůj život úplně. Zatím.
Není všem dnům konec.
Ale kvůli tomu potřebuje čistý rejstřík a diplom z Princetonu.
Jasný? A potom přijde obchod a politika.
Stejně to byl tvůj nápad, Eriku.
Sakra.
Je jasné, že jsem vám nebyl dobrým tátou.
To je jasné, ale...
to se změní. Ode dneška.
Vysekám vás z toho. Ale bude to naposled.
Hej! Vy dva! Slyšíte mě?
Nedám vám už nic zadarmo.
Jste odkázáni na sebe.
- Máte minutku? - Jasně.
Chtěla jsem se zeptat, jestli zavoláte Jackovi.
Chce vysvětlit částky, které souvisí s Menudovými.
Máte ráda Miami?
Ano, mám.
A přestěhovala byste se tam?
Zavřete dveře.
Posaďte se.
Ještě jednu 20milionovou smlouvu. Víc nepotřebuju. A pak...
Stěhuju se na Floridu.
Koupím areál.
Budu kandidovat do Senátu a zničím Castra.
Rozdrtím ho. Fuera.
Hodila by se mi vaše pomoc. Šla byste se mnou?
Odpověď nechci hned. Promyslete to.
Všude tam hraje kubánská hudba.
Myslel jsem, že budu jako Joe Kennedy
a umetu dětem cestičku do politiky.
Ale neudělám to.
Ne. Ne pro tyhle děti.
No nic.
Jestli chci americký sen, musím ho dosáhnout sám.
Pro sebe.
Přemýšlejte o tom a nikomu ani muk.
Odneste to prosím s sebou.
A spojte mě s Jackem. Zavolám mu hned.
- Marzi, chcete znát tajemství? - Jasně.
O hudebním průmyslu nevím vůbec nic. Ale pšt!
Na.
- Na co koukáme? - Na Právo v Los Angeles.
Super.
To je vtipný.
Jsme jak párek tlouštíků.
Přestáváme kouřit a dopujeme se cukrem.
Dnešní večer si spolu užijeme.
Jestli budu kandidovat, veřejnost mě nesmí vidět s cigaretou.
To nejde.
- Je to hnusný zlozvyk. - Jo.
Prý v soukromí kouří i Nancy Reaganová.
Nemáš dost?
Jose Menendez.
Dobrý den, tady Charles Deere, studentský děkan z Princetonu.
- Dobrý den. - Máte minutku?
Ano.
Marzi, rezervujte mi let do Newarku. Jedu limuzínou na letiště.
Ohledně podvádění máme přísná pravidla.
Bohužel tu není moc prostoru pro cokoli.
Než to komise prošetří, Lyle musí být suspendován.
Tati, já fakt nepodváděl.
- Vážně. Přísahám, že jsem nepodváděl. - Nemluv na mě, prosím.
Víš, co to je?
Pohřebiště, co jsem koupil pro naši rodinu tady u Princetonu.
Grover Cleveland, Aaron Burr.
- Víš, kdo jsou? - Jo, byli to prezidenti.
Dobře.
Myslíš si, že si zasloužíš být pohřben v takové společnosti?
Mezi muži, na něž byly jejich rodiny hrdé?
Myslíš si, že jsi hoden jména Menendez?
Nevím, co chceš, abych řekl.
Ne, tati, nemyslím si to.
Spokojený?
Co jsi zač, Lyle?
Jsi snad černá ovce rodiny nebo tak něco? Co jsi zač?
Chtěl jsem vám to ulehčit. V tom to celé vězí.
Protože bylo jasné, že ty uděláš pravý opak.
Neměl jsem ti umetat cestičku a ty bys mě musel přesvědčit o opaku.
- Vážně se mě na to ptáš? - Ano.
Proč jsem, jaký jsem? A Erik taky?
Vážně tě to zajímá?
Co když jsi nás mlátil
a ponižoval nás před ostatními?
A co jako?
Mám to říct?
To je týrání.
Tati...
to je týrání.
Aha. A co jako?
- Co jako? - Jo. Co jako?
Mlátím tě a tak. A co jako? Proto je z tebe taková nula?
Pamatuješ na našeho prvního psa?
Na Khana? To byl hrozný pes.
Vážně jsem ho nenáviděl.
Jednou jsem mu koupil obojek,
který měl na sobě takové ty hroty.
Ale nesměřovaly ven. Směřovaly dovnitř.
Takže když se obojek utáhl, okamžitě se mu zaryly do krku.
Stačilo zatáhnout za vodítko a ten pes to hned cítil.
Při sebemenším zatažení to cítil
a věděl, co přesně chceš. Aby netahal.
Takže když se s ním šlo ven a on chtěl běžet nebo táhnout,
stačilo zatáhnout a jeho to bolelo.
Ale jen když byl neposlušný.
Když poslouchal páníčka na slovo,
nebolelo to.
Po nějaké době dostal normální obojek a bylo po všem.
No, drahý synku,
spousta lidí si myslí, že používání takových obojků je kruté.
Já si myslím, že kruté jsou ty normální obojky.
Protože pak máš psy, kteří neposlouchají, táhnou
a jsou naprosto ztracení.
Neví, kdo jsou a co se od nich očekává.
Víš, co si myslím o tom, že si stěžuješ na to, že vás mlátím?
Že jsem vás asi mlátil málo, Lyle.
Ne jako můj otec mě.
Mlátil mě tak, že mě hlava bolela několik dní.
Jeho mlácení opravdu bolelo.
Ale věděl jsem, co se ode mě očekává.
Jasný?
Takže jako otec, který tě miluje, Lyle,
se omlouvám, že jsem tě nebil víc.
Je to moje vina.
Promiň.
Eriku, pojď sem.
Jen pojď. Sedni si.
Posaď se.
Tak jo. Tady to máš.
- Na co to je? - Krém na nohy.
Obvolal jsem doktory kvůli té tvé plísni.
Volně prodejné krémy na to nestačí,
tak jsem ti zařídil tenhle.
Je silný a jen na předpis. Tak uvidíme. Zkus ho.
Jak ho mám zkusit?
Natři si ho mezi prsty.
Ale pořádně, aby zabil ty plísně.
- A nemají sprej? Ten se dá stříkat. - Tohle je krém.
To snad ne.
Sundej si boty a ponožky.
Taková základní věc. Jak je možné, že to nevíš?
Ukážu ti to.
Nohu.
Vzpomínám si, že když jsi byl miminko,
jediné, co tě uspalo, bylo, když jsem ti masíroval nožičky.
Byly tak malinkaté. A teď vypadají takhle.
Trochu to štípe.
To má štípat. Aspoň víš, že to funguje.
Tak jo.
Řeknu ti, co budeš dělat. Ty na takové rozhodnutí nemáš.
Měl jsi v plánu hrát na vysoké tenis?
Protože nejsi dost dobrý. Lyle byl.
Ale ty nejsi. Takže...
Dostanu tě na obchodní školu v UCLA.
Ale nebudeš na kolejích.
Budeš doma, kde na tebe dohlídnu.
Počkej. Chtěl jsem...
Co prosím? Ty počkej.
Protože když budeš mluvit,
řekneš mi, že se chceš stát...
Čím? Modelem?
Co to kurva je, Eriku? Co to má kurva znamenat?
Co to kurva je?
- Co to je? - Modelingové fotky.
Modelingové fotky? Eriku.
Jsi... To snad ne.
Upřímná otázka.
Jsi homosexuál?
Panebože...
Fakt mě to zajímá, protože tě nevídám s buchtama.
Co tím... To snad ne. Tohle nehodlám poslouchat.
Sedni si.
Podívej se na mě.
Nech si ty ksichty.
Se mnou máš nějakou budoucnost.
Až budu senátor, budeš se mnou dělat v politice.
Pro takovou budoucnost potřebuješ dívku. Janice Shemanská.
- Ne, tati. - Už jsem mluvil s jejími rodiči.
Je krásná. Vypadá jako miss. No tak.
A má tě ráda. Vezmeš ji na maturák.
Nevezmu.
Vezmeš ji na maturák
a necháte se vyfotit. Rozumíš?
Pak si můžete s Craigem navzájem vykouřit péra. Rozumíš mi?
Ne. Neudělám to.
Budu model a herec.
Budu studovat divadlo, protože jsem dělal Shakespeara.
Jsem dobrý herec.
Nebudu bydlet tady, ale na kolejích.
- Tak to chci já. - Ty sráči.
Dělej. Jdeme nahoru.
Do tvého pokoje.
Dělej.
- Tati... - Kurva...
Omlouvám se.
Na zem. Co to je kurva za fotky?
Ty budeš držet hubu.
Těch peněz, co jsem narval do tvojí školy,
do vysoké, do hodin tenisu.
K čemu, kurva? Abys byl zkurvenej model?
Děláš si prdel?
Tak jo. Hotovo.
Dobře.
Tati?
Erik nepoužívá kondomy.
- Jak to víš? - Právě jsem je přepočítal. Deset.
Nemůže zbouchnout holku, když žádnou nemá.
Přesně o tom mluvím. Nepoužívá kondomy.
Myslíš si, že...
Nemá žádnou holku. A nepoužívá kondomy.
A čeho se teda bojíš?
Nechci, aby Erik chytil AIDS.
Takže si myslíš, že je...
To kurva nevím, ale...
Ale vím, co si myslím, že dělá.
Nesmí do domu přitáhnout AIDS.
To fakt nesmí.
Ani náhodou.
Eriku, pojď sem.
Co je?
Zkontroluju ti penis.
Cože?
Jestli nemáš puchýře.
Jenom se podívám. A taky genitální opary.
Proč, mami? Co tím... Proč?
Jsi v pubertě a bohužel se ti nedá věřit.
Jenom se podívám.
Mami, už minule jsem ti říkal, že se podívám sám. Nic tam nemám.
Musím.
- Hotovo. - Vidíš?
Jde tu jenom o hygienu.
Co děláš?
Ahoj. Nic moc. Jen něco pro svou politickou kariéru.
Pořád zbývá dost času, ale chtějí slogan.
A mě žádný nenapadá. Vůbec...
Možná mě něco napadne, ale...
Co se děje?
Co?
Miluju tě, Jose.
Miluju tě.
Aha.
A co?
No...
víš...
Co?
Řekni mi, co se děje mezi tebou a kluky.
Jak to myslíš?
Máš...
nutkání?
Moc mi to nesedí ke všem těm tvým aférám.
Ale se mnou už vůbec nespíš.
Ne. Odpověď na tvou otázku je ne.
Proč se ptáš?
Protože mi přijde, že to s tím AIDS tě opravdu znepokojuje.
Hlavně co se týče Erika.
Řekni to. No tak, Kitty. Normálně to řekni.
- Na co se mě ptáš? - Fajn.
Dochází mezi tebou a kluky k sexu?
Nikomu nic neřeknu.
Jenom to potřebuju vědět.
Nechci, abychom si zase lhali.
Ne.
Ne. Nedochází.
Jsi snad opilá?
Jinak by ses mě na něco takového nemohla zeptat.
Dneska opilá nejsem.
Ne, nikdy se nic takového nestalo.
Ne.
Co bych...
No, nevím. Možná bych ti už měl říct proč.
Už? Jak to myslíš? Děsíš mě.
Je něco, co jsem ti neřekl.
Nikdy jsem nevěděl, jak bys zareagovala, co by sis myslela
a jak by to vyznělo.
Vím, jaké to je být zneužívaný.
Ta bolest a zmatek.
Když jsem byl malý,
nevzpomínám si, kolik mi bylo,
ale nosil jsem plenky, takže jsem byl malý.
Máma hladila můj penis a mě, dokud jsem nedostal erekci.
A pak se začala smát, protože jí to přišlo vtipné.
Nevěděl jsem, co si o tom myslet, protože mě to lechtalo
a rád jsem mámu rozesmával.
Ale když jsem byl starší, bylo mi šest sedm let,
moje sestra Marta se s mámou začala hádat.
Říkala jí, aby to nedělala, že se to nemá a že to není správné.
A moje matka jí řekla,
že dělá z komára velblouda, že o nic nejde.
A víš co?
Když jsem to slyšel, řekl jsem si, že má pravdu. O nic nejde.
Je to...
Teď vím, že to bylo špatně, ale tehdy?
A pro ni?
To asi nebylo.
Protože pro tyhle lidi, pro lidi určitého věku,
pro ně je to jen blbnutí a legrácky.
Taková...
malá kravina.
Bylo to něco ze skutečného života,
ze skutečné rodiny.
Nebylo to nic dramatického.
Jo tak!
Jasně. Už vím, co tě zmátlo.
To kvůli... Jasně. Už to chápu.
To je kvůli těm našim sprchám po tenise.
Blbnu s nimi, dotýkám se jich.
Ale to je přece naprosto normální.
Je to něco,
co mi můj táta dělal taky.
Fakt jsem...
Fakt jsem se celý život snažil
vychovat z těch dvou kluků muže.
Vojáky.
Jasně, občas jsem zašel příliš daleko.
To vím.
Hodně křičím. Toho jsem si vědom.
Občas je zmlátím. No a co, kurva?
Jasně. Za život jsem udělal spoustu věcí, kterých lituju a za které se stydím.
Ale za tohle ne.
Zlato, miluju tě. A víš, proč toho nelituju?
Protože tě miluju a protože...
jsme rodina.
A to je to, na čem záleží.
Jsme rodina.
Ty jo, to by byl super slogan. Ty vole! „Florida je rodina.“
A je to.
Tak jo, jdeme spát.
Nenávidím svoje děti.
Je to hrozné, ale je to tak.
Udělaly z nás někoho, kým nechceme být.
Vrazily mezi nás klín.
- Nechci mluvit za tebe, zlato. - To je v pohodě. Jen mluv.
Proto jsem vděčná za svého muže.
Je silný.
Jose, jsi neskutečně silný a já tě miluju.
Já tebe.
Jako malá jsem doma zažívala násilí.
Táta mlátil mámu.
Každou noc jsme to od stolu museli sledovat.
Pak zmlátil nás a odešel.
Asi mě to přitahovalo.
Co tím myslíte?
No, říká se, že ženy si vezmou svého otce.
Tím neříkám, že Jose je jako on.
Jo.
Mluvím o tom, jak působí. Působí velmi mužně.
- Ano. - Ano.
A Jose vás mlátí?
Ne, nemlátím. Jenom klukům občas střihnu.
A já bych ráda řekla, že to z celého srdce podporuju.
A docházelo u vás doma k sexuálnímu násilí?
Ne.
- Jose? - Co?
Proč o tomhle mluvíme?
Tak docházelo?
To snad ne, Kitty.
- Prosím? - Mami, tady Jose.
- Jak se máš? - Co? Kolik je hodin?
Mami...
Víš...
Pamatuješ, jak jsem ti před dlouhou dobou řekl,
že ti jednou řeknu, jak moc jsi mi ublížila?
O čem to mluvíš?
Ne. Přestaň se mnou mluvit jako s blbcem.
Moc dobře víš, co jsi mi udělala. Nenuť mě říct to nahlas.
O čem to kurva mluvíš?
Víš přesně, o čem mluvím. Byl jsem dítě.
Marta věděla, že to, co děláš, je špatné, ale ty jsi jí řekla...
že přehání.
Udělala jsi z ní naprostého blbce.
A když jsem byl starší, taky jsem ti řekl, že to chci vědět.
A ty jsi se mnou jednala jako s debilem.
- Už si vzpomínáš? - Nevím, o čem mluvíš.
Tak ty nevíš, o čem mluvím?
To samé se dělo i tobě. Marta mi o tom vyprávěla.
Říkala mi o tvém strejdovi. Nevím, jak se kurva jmenoval.
Byl pořád namol.
Jako malou tě osahával a dělal ti různé věci.
- Tvá sestra je lhářka. Jenom žárlí. - Tak ty nevíš, o čem mluvím?
Je tady závěť pana Menendeze. Jdeme na to.
To jsou srandičky. Pojď dál, vtipálku.
Tak co máš teda v plánu?
Hele, pojďme sem.
Chci probrat nějaké hypotetické úvahy,
protože jsem teď hodně přemýšlel.
A rád bych udělal menší změny,
které se týkají mě a mého odkazu.
- Dobře? - Dobře.
Tak jo. Jdeme na to.
Ano, letěl jsem do Evropy za Jamie, kterou miluju,
a myslím si, že by to naši měli zaplatit.
To snad ne. Jste fakt neuvěřitelní.
Já končím.
Na dalších sezeních už nebudu.
- Kitty. - Ne. Ani náhodou.
- Lituju, že jsem vás měla. - Takové věci neříkej.
Váš otec přeletěl oceán
a já se vzdala života královny krásy.
Mohla jsem být hvězda jako Kim Novak.
A co mám místo toho?
Eriku, rád bych se vrátil k tomu, jak se stydíš za svoje auto.
Můžeme to probrat?
No, mám Ford Escort, za který se kurevsky stydím.
Můžeš konečně držet hubu?
Co?
- Proč se na nás díváš takhle? - To se nemůžu usmívat?
Ale no tak.
Hele, máme za sebou skvělé sezení s doktorem Ozielem.
Za to vám děkuju.
Sedím tu se svou překrásnou ženou.
Co k tomu ještě dodat?
Možná to, že trénuju úsměv.
Protože až za pět minut tohle sezení skončí,
vyrazí celá rodina do obchodu Sears.
Nádhera.
Kitty, můžete se posunout? Jenom kousek. Směrem k Lyleovi.
Super. A teď se všichni usmějte.
Teda, to jsou ale perličky. Krásná rodina.
A...
tahle je dokonalá.
Pro tebe.
MONSTRA: PŘÍBĚH LYLEA A ERIKA MENENDEZOVÝCH
Překlad titulků: Lucie Jágr Tatransky