‫- קרבונדייל, אילינוי‬ ‫1962 -‬
‫סליחה.‬
‫היי.‬
‫אני אוהב את מי שאת.‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫את פשוט כל כך...‬
‫אמריקאית.‬
‫ואתה כל כך... לא.‬
‫כן! זאת הבחורה שלי!‬
‫חוזה, אתה צעיר מדי להתחתן.‬
‫הייתי מבוגר מספיק‬ ‫לעלות על מטוס עם קרלוס,‬
‫ולהתחיל לבד חיים חדשים מכלום.‬
‫חוזה, אני לא אגיד את זה שוב,‬
‫אמרתי לא. שניכם צעירים מדי להתחתן.‬ ‫תשכח מהרעיון המטופש הזה!‬
‫יום אחד, אני אמצא את האומץ‬ ‫להגיד לך כמה פגעת בי.‬
‫"חוזה" זה "ג'וזף" בספרדית?‬
‫כן, נכון.‬
‫ג'וזף זה שם נחמד.‬
‫אפילו לא עשית מאמץ להסתכל עליו!‬
‫עלייך לעצור ולחשוב!‬ ‫-את לא מבינה, אמא! אני אוהבת אותו!‬
‫שמחתי מאוד להכיר אותך.‬ ‫קדימה. בואי נלך.‬
‫זה בסדר.‬
‫אנחנו לא צריכים אותה. רק אחד את השני.‬
‫אני מכריז עליכם כבעל ואישה.‬
‫זה כמו חלום. אני קיטי מננדז.‬
‫זה חלום.‬
‫זה החלום האמריקאי.‬
‫אני אתן לך הכול.‬ ‫יותר ממה שחשבת שבכלל אפשר.‬
‫- מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדז -‬
‫אני שונאת את הילדים שלי.‬
‫כבר עדיף שאומר זאת גלויות.‬
‫אתה תוציא את זה ממני מתישהו.‬
‫הם בעצם טפילים.‬
‫לא רק הילדים שלי. ילדים, בכלל.‬
‫הם מוצצים את הסידן מהעצמות שלך‬ ‫כשהם גדלים בתוכך.‬
‫הם הורסים את הגוף שלך‬ ‫בעודם אוכלים אותך חיה.‬
‫הילדים שלי?‬
‫אני לא יודעת. לייל?‬
‫אתה לא יכול להתפטר. עבדת שם רק חודש.‬
‫אמא! אני יכול למצוא יותר כסף‬ ‫ממה שאני מרוויח שם‬
‫בסל הכביסה המחורבן שלי!‬
‫את מבינה את זה?‬
‫לייל מפחיד אותי.‬
‫אריק פשוט...‬
‫פאק!‬
‫אריק פתטי.‬
‫בכל זאת, אכפת לי מהם בדרכי שלי.‬
‫מאוד.‬
‫כשהם ישנים,‬
‫אני עדיין מרגישה קשורה אליהם.‬
‫חבל הטבור עדיין מחבר בינינו.‬
‫בשעות הלילה הקטנות,‬ ‫אני זוכרת אותם כילדים קטנים.‬
‫ואז אני שוב מרגישה אהבה כלפיהם.‬
‫אבל ברוב הימים,‬
‫אני בקושי מזהה אותם.‬
‫זה כאילו שאני מסתכלת על החיים שלי‬ ‫דרך זכוכית מעורפלת.‬
‫יש בינינו מרחק.‬
‫ובעלי?‬
‫מנותק.‬
‫אני פשוט לא מקבלת מספיק מחוזה.‬
‫ילדתי את לייל ואת אריק,‬ ‫והם לקחו ממני את חוזה.‬
‫הבנים האלה תמיד מנסים לגנוב את אהבת חיי.‬
‫הבנים האלה והאישה הזאת שהוא מזיין.‬
‫אני חושבת ששמה לואיז.‬ ‫הם נפרדים וחוזרים כבר שנים.‬
‫ואני מבינה. באמת.‬
‫הוא רק מנסה לברוח מהבלגן בבית.‬
‫הבלגן שהוא לייל ואריק.‬
‫והדבר היחיד שאני מוצאת בו סיפוק‬ ‫הוא השיפוץ של הבית.‬
‫הוא יהיה יפהפה.‬ ‫חוזה נותן לי לעשות מה שאני רוצה.‬
‫וקבעתי מתיחת פנים לשבוע הבא,‬ ‫שלמרבה הפלא, יש לי תחושה טובה לגביה.‬
‫אני מקווה שהנפיחות תרד לפני החגים.‬
‫אבל נראה לי שחוזה יאהב את זה.‬
‫שפצור קטן לפני חג המולד.‬
‫מה לגבי זה?‬ ‫-הוא נחמד.‬
‫לא, הירוק מסורתי מדי, לא?‬
‫ועשיתי מתיחת פנים בשבילך‬ ‫ואתה אפילו לא אומר כלום?‬
‫אמרתי את זה כששילמתי על הניתוח הפלסטי,‬ ‫ואת נראית נהדר.‬
‫את נראית רעננה. את נראית יפהפייה.‬
‫אבל את צריכה לשמור על הגוף שלך, בבקשה.‬ ‫אני רוצה שתורידי ארבעה ק"ג.‬
‫איפה הבנים? אמרתי להם. אמרתי, אל תאחרו.‬
‫עדיין יש לנו זמן להחליף בין העצים.‬ ‫אחד בכל חדר. מצטערת, אני זקוקה לעזרתך.‬
‫הירוק נחמד. בואי נשאיר אותו. בחייך.‬
‫זה ערב חג המולד. זה חייב להיות מושלם.‬
‫לא רק נחמד, אלא מושלם.‬
‫שיט. הם כאן.‬
‫אל תיתן להם עדיין להיכנס.‬
‫איפה הייתם? אמרתי לכם.‬ ‫-על מה אתה מדבר? היינו במסיבת חג מולד.‬
‫אמרתי לכם שניתן מתנות הערב‬ ‫כי ללייל יש תחרות מחר.‬
‫אבא, זה ערב חג המולד.‬ ‫-היי! רק רגע.‬
‫זה ערב חג המולד, אבל יש לך טניס בבוקר.‬
‫זה טורניר החג.‬
‫וזו הסיבה שאנחנו נותנים מתנות הערב.‬
‫והסיבה שאמרתי לכם להגיע בזמן. בסדר?‬
‫חג מולד שמח!‬
‫הנה הוא.‬
‫אתה נראה כל כך נאה, סנטה.‬
‫תודה.‬
‫חג מולד שמח. זה בשבילך, יקירתי.‬
‫אוי, "יקירתי".‬
‫היי, אריק, סנטה לא נשוי?‬ ‫-כן.‬
‫אמא, איך יכולת לעשות את זה לגברת קלאוס?‬ ‫-זה בשבילך וזה בשבילך.‬
‫וואו. ספר.‬
‫מעולה.‬
‫קניתם משהו לאמא שלכם?‬
‫אף אחד לא אמר שאנחנו נותנים מתנות השנה.‬
‫כן, אמרתי. אמרתי לכם שזה חג המולד.‬ ‫אנחנו נותנים מתנות בחג המולד.‬
‫תפתחי אותה.‬
‫זה כל כך יפה, מותק.‬
‫אבל זה כל מה שיש שם?‬ ‫-מה?‬
‫אני שואל אם זה כל מה שיש שם.‬
‫אלוהים, מכונית? מרצדס בנץ?‬
‫סנטה!‬
‫מה?! סנטה? אני חייבת לראות!‬
‫תראו אותה.‬
‫זו מכונית עם גג נפתח!‬
‫אלוהים! אני חייבת ללכת להראות לאלישה!‬ ‫אני כבר חוזרת.‬
‫זו אהבה. אי אפשר לטעות, זו אהבה.‬ ‫בסדר, תפתחו את שלכם.‬
‫זה נחמד שאמא מקבלת מרצדס‬ ‫ואנחנו מקבלים ספרים.‬
‫זה ממש מתחשב מצידך, אבא.‬
‫כן. זה ספר.‬
‫- איש המכירות הטוב בעולם -‬
‫כשאמא שלכם ואני עברנו לניו יורק,‬
‫העבודה היחידה שקיבלתי הייתה כשוטף כלים.‬
‫הייתי כמעט בן מלוכה בקובה,‬ ‫אבל משרת באמריקה, נכון?‬
‫קרצפתי את הרוק ואת הזוהמה מצלחות של אחרים.‬
‫אבל זה היה המקום היחיד שהעסיק אותי.‬
‫ולמנהל היה עותק של הספר הזה.‬
‫וקראתי אותו בהפסקות שלי, בלי הפסקה.‬
‫והוא הפך לתנ"ך שלי‬ ‫איך להפוך למישהו במדינה הזאת.‬
‫למה יש כל כך הרבה קטעים מושחרים?‬
‫מחקתי את כל הבולשיט כי יש שם הרבה בולשיט.‬
‫אבל נשארנו עם... המילים האלה...‬
‫כל מה שעליכם לעשות... תקשיבו לי.‬
‫כל מה שעליכם לעשות זה לשנן אותן.‬ ‫ניצרו אותן בליבכם.‬
‫"היום אהיה האדון של רגשותיי.‬
‫"מרגע זה ואילך, אני מוכן לשלוט‬ ‫בכל אישיות שמתעוררת בי.‬
‫"אשלוט במצבי הרוח שלי‬ ‫באמצעות פעולה חיובית.‬
‫"וכשאני שולט במצבי הרוח שלי,‬ ‫אני שולט בגורלי."‬
‫אוקיי, בנים?‬
‫הלו.‬
‫זה חוזה מננדז?‬ ‫-כן, זה חוזה מננדז.‬
‫כאן הבלש מילס.‬ ‫אני ממשרד השריף של מחוז אל-איי.‬
‫שלום, אדוני. איך אוכל לעזור לך?‬
‫ובכן, אדוני, הבנים שלך כאן.‬
‫הבנים שלי?‬ ‫מה זאת אומרת, הבנים שלי? הילדים שלי?‬
‫כן. אדוני, עצרנו אותם הבוקר.‬
‫אנחנו חושדים שהם מעורבים‬ ‫בסדרה של פריצות באזור.‬
‫אבא, חכה.‬
‫אבא.‬ ‫-תיכנסו למכונית.‬
‫לא שדדנו את הבתים האלה, אוקיי? אנחנו לא.‬
‫אבא, אריק ואני פשוט...‬
‫אנחנו יודעים שנאלצת לצאת מהעבודה. סליחה.‬ ‫-ואנחנו רוצים שתדע כמה אנחנו מעריכים אותך.‬
‫פאק!‬
‫פאק.‬
‫תישאר במכונית המזוינת!‬
‫תתרחק ממני, בבקשה.‬
‫אבא? היי.‬
‫רואה את הבריכה הזאת?‬
‫אני רוצה אותה כאן.‬
‫את רוצה שאזיז את בריכת הדגים‬ ‫בערך חצי מטר? אוקיי.‬
‫טוב, רק זה וחדר מקלחת חדש,‬ ‫מכפיל את התקציב שלנו.‬
‫איזה חדר מקלחת?‬ ‫אנחנו לא עושים חדר מקלחת.‬
‫זה שבעלך רוצה.‬ ‫חדר מקלחת גדול עם כל ראשי המקלחות.‬
‫כמו בית מרחץ רומי, הוא אמר.‬
‫אנחנו עוברים.‬
‫מצאתי בית בבוורלי הילס.‬ ‫אנחנו יוצאים מפה בעוד שבוע.‬
‫מה? בגלל העובש?‬
‫חוזה, זה מטורף. זה רק קצת עובש.‬
‫לא בגלל זה, בגלל הבנים שלנו.‬
‫כי הם עבריינים. הם פושעים.‬
‫הם מנהלים כנופיה עבריינית כאן בקלבסס.‬
‫תקשיבי, השם מננדז הרוס.‬
‫הרוס בעיר הזאת.‬
‫אנחנו צריכים התחלה חדשה‬ ‫במקום שלא מכירים אותנו, ושבו אוכל לפקח‬
‫על השיקום שלנו כמשפחה.‬
‫אני מת מבושה, קיטי.‬
‫זה בית החלומות שלי.‬
‫תשמרי אותו. תמשיכי עם השיפוצים.‬
‫נעבור לבוורלי הילס עד שאריק ילך לקולג',‬
‫ואז נחזור לכאן בעוד כמה שנים.‬
‫עד אז, אני מקווה שהבושה‬ ‫שהבנים האלה המיטו על שמי תהפוך ל...‬
‫זיכרון רחוק, ושאוכל ללכת ברחוב שלי‬ ‫בלי לדאוג לגביהם.‬
‫היי, מייקל. טוב לראות אותך.‬ ‫מה שלומך? אוקיי?‬
‫אני יודע, מותק.‬
‫בואי נתחיל לארוז.‬
‫תחזיק את זה.‬
‫רגע. לא שם! בחדר הטלוויזיה, בבקשה.‬
‫הלו.‬
‫שלום. זה חוזה מננדז.‬
‫מה שבניי מספרים לך, אסור להאמין להם.‬
‫הם שקרנים.‬ ‫הם ממציאים סיפורים. הם סוציופתים.‬
‫ואני צריך שתדע את זה. בסדר?‬
‫אני מביא אותם אליך‬ ‫כי בית המשפט אומר שאני חייב.‬
‫אני מקווה שתוכל לתקן אותם.‬
‫אני לא בטוח שמישהו יכול בשלב זה.‬
‫אבל בהצלחה. נתראה מחר. ביי.‬
‫אני חושב שבמובנים רבים,‬ ‫הפריצות האלה היו קריאה לעזרה.‬
‫התמודדנו עם הרבה דברים.‬ ‫-כן.‬
‫ו...‬
‫לא תמיד קל בבית. אז...‬
‫מה לא קל בבית?‬
‫כן. מה לא קל בבית? מה?‬
‫הבגדים. מה לא קל?‬
‫קשה לקנות בגדים ונעליים באלפי דולרים?‬
‫לא, מר מננדז...‬ ‫-תסתום את הפה.‬
‫אני משלם לך. אתה יודע את זה, דוקטור.‬ ‫זה קשה שאמא שלכם ואני‬
‫נתנו לכם כל הזדמנות אפשרית מזוינת?‬
‫או שזה אפילו יותר קשה לכם‬ ‫שאתם מקבלים כל מה שאתם רוצים,‬
‫כל מה שאתם צריכים?‬
‫אני לא מבין את זה.‬
‫לעזאזל!‬
‫אוקיי.‬
‫דוקטור?‬
‫אלוהים. אתם שניכם פשוט... בדיחה.‬
‫הם בדיחה מזוינת.‬
‫קדימה. קומי.‬
‫את, קומי. אנחנו הולכים למר צ'ו.‬
‫אוקיי.‬
‫תיהנה איתם, דוקטור.‬ ‫הם מקור גאוותנו ושמחתנו, הילדים האלה.‬
‫אתה רוצה לעבור על זה שוב?‬
‫כן. למה לא? כן.‬
‫חברי להקת מנודו הם ילדים.‬
‫מה יקרה כשהם יגדלו,‬ ‫או גרוע מזה, יבקשו יותר כסף?‬
‫כשקולו של אחד מחברי להקת מנודו מתחלף,‬
‫הוא מוחלף על ידי זמר צעיר יותר.‬
‫כשחבר במנודו מבקש יותר כסף,‬
‫הוא מוחלף על ידי זמר אחר.‬
‫פאק. אני עשיתי להם את זה?‬
‫הילדים שלי, אני הפכתי אותם למה שהם, לדעתך?‬
‫למה שהם?‬
‫סתם דפוקים חסרי תועלת ועצלנים.‬
‫זאת אשמתי?‬
‫למה שזאת תהיה אשמתך?‬ ‫-את יודעת על מה אני מדבר.‬
‫כשהגעתי לארץ הזאת, הייתי בן 16.‬
‫בן 16.‬
‫המשפחה שלי העלתה אותי על מטוס.‬ ‫לא היה לי כלום.‬
‫הכרתי כאן אדם אחד.‬
‫זאת אומרת, ו...‬
‫סליחה.‬
‫שמעת את הסיפור הזה מיליון פעמים, נכון?‬ ‫-האמת שלא.‬
‫כשאתה אוהב את אשתך, את ילדיך,‬ ‫כשאתה מפלס את דרכך מהתחתית.‬
‫לא ידעתי אנגלית, פיניתי שולחנות,‬ ‫ניקיתי רצפות, מה שזה לא יהיה.‬
‫ואתה פוגש את האישה שאתה אוהב,‬
‫והיא נותנת לך שני ילדים יפהפיים, שני בנים.‬
‫ואתה מרגיש כל כך אסיר תודה לה,‬ ‫למדינה הזאת.‬
‫ואתה רוצה לתת להם את כל כולך,‬
‫את כל מה שיש לך, ששייך לך.‬
‫אבל אז, כל מה שאני מקבל מהם,‬ ‫אני רק רואה שהם חושבים שהכול מגיע להם.‬
‫ואתה נלחמת ונלחמת. נלחמת על כל זה.‬
‫אבל הם רק רוצים שזה יוגש להם‬
‫על מגש כסף עם כפיות כסף‬ ‫שהם מכניסים לפה החמדן שלהם‬
‫ללא מאבק, ללא מאמץ, ללא הקרבה.‬
‫אני מתבייש בהם.‬
‫אני מתבייש בעצמי, באופן שבו גידלתי אותם.‬
‫הם חייבים להשיג את זה.‬
‫מצטער.‬
‫אבל מה שיש להם זה חיים הפוכים לגמרי.‬ ‫זה מה שיש להם.‬
‫אתה לא אבא רע, חוזה.‬
‫אם יורשה לי לומר,‬ ‫אתה קשוח איתם לפעמים, אין ספק, אבל...‬
‫אבל איזו ברירה אחרת יש לי בשלב הזה,‬ ‫ברגע הזה?‬
‫תגידי לי. את חושבת שאני אוהב להיות כזה?‬
‫את חושבת שאני אוהב לצרוח עליהם?‬
‫זאת אומרת, לא. אני לא.‬
‫אבל אם אני לא צועק, לא מאיים עליהם,‬
‫הבני זונות האלה לא מקשיבים,‬
‫והם פורצים לבתים של אנשים‬ ‫ומוכרים ירושות משפחתיות של אנשים.‬
‫מה זה, לעזאזל?!‬
‫אתה לא עשית את זה.‬
‫אני לא עשיתי את זה?‬
‫אני לא יודע. אני חושב שכן.‬
‫אני חושב שכן. כן.‬
‫פאק.‬
‫לאן עליי להמשיך מכאן, מרזי?‬
‫עם הכול.‬
‫עם כל זה?‬
‫זה פשוט לא עובד. זה לא עובד.‬
‫זה לא עובד.‬
‫מה לעזאזל נעשה איתם?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני רק שותה פה קפה.‬
‫מותק, השעה חמש וחצי בבוקר.‬
‫אני לא אוהב אותך, קיטי.‬
‫אני לא אוהב את הבנים שלנו.‬
‫אני לא אוהב את המשפחה הזאת.‬
‫אני חושב שהמשפחה הזאת היא כישלון.‬
‫אני כישלון. אבל יקירתי...‬
‫אלוהים, את, את כישלון.‬
‫את שיכורה, מכורה לכדורים.‬ ‫-תפסיק.‬
‫את יודעת, אף פעם לא הייתי מאוהב בך.‬ ‫מה לעזאזל?‬
‫רק רציתי להקים משפחה.‬ ‫זה הכול. זה היה החלום שלי.‬
‫ואת יודעת מה? החלום נכשל.‬
‫פאק.‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫אני עומד לעלות על מטוס, ולנסוע לניו יורק.‬
‫כדי להרוויח יותר כסף בשביל המשפחה הזאת‬ ‫כי זה מה שהיא צריכה.‬
‫עוד כסף. ואת יודעת מה? נמאס לי לשקר.‬
‫נמאס לי לשקר שאני אוהב אותך כשאני לא.‬ ‫לשקר שאני אוהב את המשפחה הזאת. אני לא.‬
‫אתה בטח שיכור אם אתה אומר את כל זה.‬ ‫-אני לא שיכור.‬
‫אני מצטער. אני מתכוון לכל מילה, קיטי.‬
‫אני רציני.‬
‫תודה רבה, חוזה.‬
‫תמסור ד"ש לחברה שלך.‬
‫אתה אומר שנמאס לך לשקר,‬ ‫אז למה להמשיך לשקר?‬
‫אתה עומד שם בפנים קפואות‬ ‫ואומר לי שמעולם לא אהבת אותי?‬
‫תתבייש לך. זה שקר!‬
‫אהבת אותי מהרגע שבו ראית אותי‬ ‫בפעם הראשונה, חוזה מננדז.‬
‫אהבת אותי בכל נימי נפשך.‬
‫הערצת אותי.‬
‫אהבת כל דבר בי.‬
‫רק אל תעמוד שם ותגיד שלא כי אתה כן.‬
‫ואני לא נראית טוב. אני שבר כלי.‬
‫אין לי כוח לבנים שלנו.‬
‫לייל מפחיד אותי עד מוות.‬
‫ניסיתי להתאבד, אתה יודע?‬
‫זה לא עבד. נכשלתי.‬
‫אפילו בזה נכשלתי.‬
‫לקחתי את כל הכדורים האלה,‬ ‫ואז פשוט התעוררתי.‬
‫בהרגשה נפלאה, אגב.‬
‫כאילו שהקצתי מאיזו תנומה נהדרת!‬
‫ועכשיו, אני מנסה לעבור כל יום‬ ‫מבלי לחשוב על להרוג את עצמי.‬
‫אני לא זוכרת מתי זה הצליח. לפני כמה שנים.‬ ‫אולי בחג המולד. אני אפילו לא יודעת.‬
‫כי בכל יום מאז שגררת אותי‬ ‫לבוורלי הילס הארורה,‬
‫הרחק מכל חברה שאי פעם הייתה לי בעולם,‬
‫ונתת לי כרטיס אשראי כדי שארגיש יותר טוב...‬
‫בכל יום רציתי למות.‬
‫קיטי...‬
‫קדימה. תחזרי לישון.‬
‫אתה הבחור החדש.‬ ‫אתה לא יודע כלום על מוזיקה.‬
‫איפה עבדת לפני RCA?‬
‫בהרץ.‬
‫הרץ.‬
‫אז אתה סוכן השכרת רכב!‬
‫למה הם שלחו סוכן השכרת רכב‬ ‫לעשות עסקים איתי?‬
‫כי המוזיקה הלטינית עומדת‬ ‫לגדול ב-400 אחוז עד 1990.‬
‫כי אני מקובה. כי שמי חוזה מננדז.‬
‫וכי אני מתכוון להציע לך 30 מיליון דולר‬
‫בשביל להחתים את מנודו ל-RCA רקורדס.‬
‫אתה מזיין את השכל.‬
‫כמעט הצלחת לעבוד עליי.‬
‫אבל מה ההצעה? אני רציני עכשיו.‬
‫אני רציני. 30 מיליון דולר זו ההצעה.‬ ‫מה דעתך?‬
‫שמעת על השאה של איראן?‬ ‫אתן לך את המטוס שלו אם תרצה.‬
‫אני רוצה את מנודו בכל מקום.‬
‫מכונות קוקה קולה.‬ ‫קופסאות אוכל. בובות פעולה.‬
‫מנודו תהיה הלהקה הכי גדולה בעולם.‬
‫שלושים מיליון. מה אתה אומר?‬
‫טוב... בוא נראה.‬
‫בדיוק ככה.‬
‫בהחלט. כן. סגרתי את העסקה המזוינת.‬
‫אני יודע. אין בעד מה.‬
‫בטח. ביי.‬
‫השתמשת בסבון?‬
‫מה זאת אומרת, אם השתמשתי בסבון?‬
‫אמרת לי להתקלח.‬ ‫-ו...? השתמשת בסבון?‬
‫כן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אז אתה איש עסקים. כן?‬ ‫נשמע שסגרת עכשיו עסקה גדולה.‬
‫תפסיק. תפסיק לדבר.‬
‫אני שונה מרוב הלקוחות שלך.‬
‫אני לא עושה את זה הרבה.‬
‫אתה תופתע.‬
‫מה אתה יודע על רומא העתיקה?‬
‫היוונים. הספרטנים.‬
‫הם פיתחו את הגבר הזה‬ ‫בדרכים שונות מכפי שאנחנו עושים זאת כיום.‬
‫בכך שהם זיינו אחד את השני?‬ ‫-אלוהים.‬
‫כמה נמוך אפשר לרדת?‬
‫מישהו כמוך לא מבין את זה.‬
‫אתה מדביק תווית כלשהי.‬ ‫זה לא מה שהרומאים עשו.‬
‫אוקיי. מה הם עשו?‬
‫הם התחברו זה לזה.‬
‫למדו מהו כאב.‬
‫מה שנדרש כדי להתמודד עם כאב אמיתי.‬
‫הם בילו את כל זמנם יחד, עשו הכול ביחד.‬
‫הם אהבו זה את זה.‬
‫הם לא סבלו את המחשבה שיאבדו אח לנשק בקרב‬
‫כי לאבד אח לנשק היה כמו לאבד את עצמם.‬
‫ובזכות זה, הם בנו כוח לחימה מדהים‬
‫שהעולם מעולם לא ראה שוב. אתה יודע?‬
‫וכל זה קרה בטבעיות רבה,‬
‫עם חיילים שמלמדים זה את זה‬ ‫איך להיות גבר אמיתי.‬
‫אוקיי. אם ככה אתה רוצה לקרוא לזה.‬
‫לא, שב. בחייך. בלי השטויות ההומואיות האלה.‬
‫אני לא אוהב את המילים האלה.‬
‫המילים האלה גורמות לך לרצות...‬
‫להכות אותי?‬
‫כן. בהחלט.‬
‫אוקיי.‬
‫אל תפשוט את הטוניקה.‬
‫אני רוצה שתרד על ארבע‬
‫ושתזחל לכאן‬
‫וש...‬
‫תפשיט את הטוניקה שלי עם הפה שלך.‬
‫רגע.‬
‫בסדר. בוא נתחיל. קדימה.‬
‫קדימה.‬
‫אוף, פאק.‬
‫תן לי את זה!‬
‫כן!‬
‫"'ערב טוב, אמא. ערב טוב, אבא.'‬
‫"קולו מנסה להביע חמלה,‬ ‫אבל השנאה מציפה אותו לחלוטין.‬
‫"האור דועך והמצלמה גולשת במורד המדרגות‬ ‫"כשברקע נשמעות אזעקות..."‬
‫רגע. "אזעקות?" זה אמור להיות "זעקות".‬
‫כן, נכון.‬
‫אמא, כתבת "אזעקות" ולא "זעקות".‬
‫מה זה לעזאזל? עכשיו אנחנו צריכים‬ ‫להקליד מחדש את כל העמוד המזוין!‬
‫תירגע. מה זאת אומרת, "צריכים להקליד מחדש?"‬
‫אני זו שעושה את התמלול וההקלדה.‬
‫תראה, כתבת "אזעקות". פשוט הקלדתי מה שכתבת.‬
‫לעזאזל, אחי. אמא הוציאה אותך טמבל.‬
‫אמא, את צריכה לעשות לזה הגהה‬ ‫לפני שאנחנו קוראים את זה,‬
‫כי עכשיו צריך להקליד את זה שוב!‬
‫זה נכון, אמא. את כל הזמן דופקת דברים.‬
‫אתם לא יכולים לדבר אליי ככה!‬
‫אתם תמיד יורדים לחיי‬ ‫כשאבא שלכם בנסיעות עסקים.‬
‫אני לא מסוגלת יותר.‬
‫אתם פורצים. שניכם פסיכופתים.‬
‫עליי להרעיל את כולנו, ולהיגאל מייסוריי.‬ ‫-אמא, תירגעי.‬
‫תשתוק!‬
‫אתה חלאה ומחריב חיים.‬
‫תקליד בעצמך את התסריט שלך מעכשיו!‬
‫וקרייג, אתה לא יכול להישאר לארוחת הערב.‬ ‫מצטערת, אני לא מסעדה.‬
‫מה יש בזה?‬ ‫-על מה אתה מדבר? זה ראגו.‬
‫לא, זה כמו...‬
‫אריק, אל תאכל את זה.‬ ‫-זה כמו קינמון.‬
‫אמא, הכנסת משהו לזה או...‬ ‫-על מה אתה מדבר?‬
‫הרעלת אותנו?‬
‫רק הכנתי לנו ארוחת ערב...‬
‫זין על זה!‬ ‫אמרת שתרעילי אותנו, ועשית את זה.‬
‫אני צחקתי. בואו פשוט...‬ ‫-בוא, אריק. את חולת נפש.‬
‫אנחנו הולכים להמבורגר המלט...‬
‫אולי אני באמת צריכה להרעיל אתכם!‬
‫סוף-סוף, אתם מסתכלים עליי בפחד ובכבוד!‬
‫אולי אני צריכה להרעיל אתכם.‬
‫אז, המלט? כן.‬
‫שלום.‬
‫היי.‬
‫זה נגמר איתה. זה נגמר. זהו זה.‬
‫אני חוזר לאשתי.‬
‫אשתך הסטוקרית?‬ ‫הפסיכית שאתה לא יכול לסבול לזיין יותר?‬
‫ואת יודעת מה קרה?‬
‫החתמתי את מנודו.‬
‫תודה.‬
‫ברכותיי. נשמע שהייתה לך נסיעה מוצלחת.‬
‫תודה.‬
‫מה שלומך?‬
‫מה קרה עם הבנים? אריק התקשר אליי.‬
‫הוא ביקש לקרוא לי בכריזה‬ ‫בטרקלין של יונייטד איירליינס לפני הטיסה.‬
‫הוא היה ממש נסער.‬
‫מה קרה בינך לבין הבנים?‬
‫אני עושה שינויים חיוביים למען המשפחה הזאת.‬
‫אוקיי? אני צריך שתעשי את אותו הדבר.‬ ‫תפסיקי לקחת כל כך הרבה כדורים.‬
‫הם יהפכו אותך לאפילפטית.‬
‫זה הכעס שלי. הוא מציף אותי.‬
‫אוקיי.‬
‫אוקיי, אני אעזור לך.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי. איך?‬
‫מה אמרת בשנה שעברה בקשר לייעוץ זוגי?‬
‫את עדיין רוצה?‬
‫בואי נעשה את זה. בואי נלך.‬ ‫נמצא מישהו טוב ונלך.‬
‫אני אתקן את המשפחה הזאת.‬
‫ועכשיו אני אטפל בשני הילדים האלה למעלה.‬
‫כן. תתעוררו!‬
‫תתעורר, לעזאזל!‬
‫תתעורר! תתלבש!‬
‫קדימה. תתעורר.‬
‫היי, אהמ...‬
‫אני יודעת מי אתם.‬
‫אני לא...‬ ‫-אתה אפילו לא יודע איך להתנצל?‬
‫מה להערכתך הסכום בדולרים‬ ‫של הפריטים שנגנבו ממך?‬
‫שאנחנו גנבנו ממך.‬ ‫-שאנחנו גנבנו ממך.‬
‫היי.‬
‫שדדתי את הבית שלך.‬
‫אני מצטער. לא הייתי צריך לעשות את זה.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫אז הדרך היחידה לעשות את זה, אריק,‬ ‫היא שאתה תיקח את האשמה על כל זה.‬
‫רגע. מה?‬ ‫-אתה תגיד למטפל הזה.‬
‫אתה תגיד שהפשעים האלה היו הרעיון שלך,‬ ‫ואז תגיד את זה למשטרה.‬
‫אתה קטין. אני בן 21. זה ידפוק לי את החיים.‬
‫זה לא הוגן!‬
‫אתה תעשה קצת עבודות שירות.‬ ‫-תאסוף זבל בכביש המהיר במשך כמה שבועות.‬
‫למי אכפת? זה קל. תפסיק להתלונן ולהתבכיין.‬
‫לייל עדיין לא הרס לעצמו לגמרי את החיים.‬ ‫עדיין לא.‬
‫יש לו עדיין סיכוי.‬
‫אבל אנחנו צריכים שיהיה לו רקורד נקי‬ ‫בשביל זה, ותואר מפרינסטון, אגב.‬
‫אוקיי? ואז הוא ייכנס לעסקים ולפוליטיקה.‬
‫בכל מקרה זה היה רעיון שלך, אריק. באמת.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫אז, מסתבר שלא הייתי האבא שהייתם זקוקים לו.‬
‫זה ברור. אבל...‬
‫זה משתנה. ברגע זה.‬
‫אני אוציא אתכם מזה. אבל זו הפעם האחרונה.‬
‫היי! שניכם, אתם שומעים אותי?‬
‫אין יותר נדבות.‬
‫אתם ברשות עצמכם.‬
‫יש לך דקה?‬ ‫-כן.‬
‫רציתי לדעת אם אתה מתכנן להחזיר טלפון לג'ק.‬
‫זה המספרים של מנודו ברבעון הזה.‬ ‫הוא צריך שתעבור עליהם איתו שוב.‬
‫את אוהבת את מיאמי?‬
‫כן, בטח.‬
‫מספיק בשביל לעבור לשם?‬
‫תסגרי.‬
‫שבי.‬
‫עוד עסקה אחת בשווי 20 מיליון דולר.‬ ‫זה כל מה שאני צריך. ואז...‬
‫בום. אני נוסע לפלורידה.‬
‫אני קונה אדמה.‬
‫אני רץ לסנאט. אני מפיל את פידל קסטרו.‬
‫כאילו, פאק. החוצה.‬
‫ואני צריך את עזרתך. תרצי לבוא איתי?‬
‫את לא חייבת לענות לי עכשיו.‬ ‫רק תחשבי על זה.‬
‫תחשבי שיש מוזיקה באוויר בכל מקום.‬
‫חשבתי שאהיה כמו ג'ו קנדי,‬
‫ושאסלול לילדים שלי את הדרך לפוליטיקה.‬
‫אבל... לא.‬
‫לא, לא הילדים האלה.‬
‫טוב, בכל אופן, אז...‬
‫אם אני רוצה את החלום האמריקאי,‬ ‫אני צריך לעשות את זה בעצמי.‬
‫למען עצמי.‬
‫אז תחשבי על זה ותשאירי את זה בינינו.‬
‫קחי את זה ממני, בבקשה.‬
‫ותשיגי לי את ג'ק. אני אדבר איתו עכשיו.‬
‫כי, מרזי, את רוצה לדעת סוד?‬ ‫-בטח.‬
‫אין לי שמץ של מושג על תעשיית המוזיקה.‬ ‫אבל ששש!‬
‫הנה.‬
‫במה אנחנו צופים הערב?‬ ‫-"פרקליטי אל איי".‬
‫אוקיי.‬
‫תראה אותנו.‬
‫זוג שמנמנים.‬
‫הפסקנו לעשן. מכורים לסוכר.‬
‫הלילה נעשה משהו כיפי ביחד.‬
‫ואסור שיראו אותי מעשן בפומבי,‬ ‫אם אני רוצה להיבחר כנבחר ציבור.‬
‫אסור לי.‬
‫זה הרגל מלוכלך.‬ ‫-כן.‬
‫שמעתי שאפילו ננסי רייגן מעשנת בפרטיות.‬
‫אין לך מספיק?‬
‫חוזה מננדז.‬
‫שלום, מר מננדז. אני צ'רלס דיר,‬ ‫דיקן הסטודנטים בפרינסטון.‬
‫כן.‬ ‫-יש לך דקה?‬
‫כן.‬
‫מרזי, תזמיני לי טיסה לניוארק.‬ ‫אני לוקח את הלימוזינה לשדה התעופה.‬
‫יש לנו נוהל מחמיר בכל הקשור להעתקות.‬
‫פשוט אין לי הרבה גמישות כאן.‬
‫נצטרך להשעות את לייל מפרינסטון,‬ ‫עד להחלטת הוועדה בעניינו.‬
‫אבא, לא העתקתי.‬
‫אוקיי? אני נשבע שלא העתקתי.‬ ‫-אל תדבר איתי, לייל. בבקשה.‬
‫אתה יודע מה זה?‬
‫זו חלקת הקבורה שקניתי‬ ‫בשביל המשפחה שלנו כאן ליד פרינסטון.‬
‫גרובר קליבלנד, ארון בר.‬
‫אתה יודע מי הם היו?‬ ‫-כן, הם היו נשיאים.‬
‫אוקיי.‬
‫אתה חושב שמגיע לך להיקבר כאן בחברה כזאת‬
‫של גברים אמריקאים שהסבו גאווה למשפחותיהם?‬
‫אתה חושב שאתה ראוי לשאת את השם מננדז?‬
‫אני לא יודע מה אתה רוצה שאגיד.‬
‫לא, אבא, אני לא חושב.‬
‫למה זה ככה?‬
‫"למה זה ככה?"‬
‫מה אתה, לייל?‬
‫אתה זרע רע או ביצה סרוחה או משהו? מה אתה?‬
‫רק רציתי שתהיה מישהו. זו הייתה הבעיה.‬
‫כי בכל מקרה תמיד היית עושה את ההפך, כמובן.‬
‫אז לא הייתי צריך לרצות כלום בשבילך,‬ ‫ואז היית צריך להוכיח שאני טועה.‬
‫אתה באמת שואל אותי את זה?‬ ‫-כן.‬
‫למה אני כמו שאני? גם אריק וגם אני?‬
‫זה באמת מסקרן אותך לדעת?‬
‫מה עם כל הפעמים שהכית אותנו?‬ ‫או שקראת לנו אפסים מול אנשים אחרים?‬
‫כן, מה לגבי זה?‬
‫אתה רוצה שאומר את זה?‬
‫זאת התעללות.‬
‫אבא, זו התעללות.‬
‫בסדר. ומה עם זה?‬
‫מה עם זה?‬ ‫-כן, מה עם זה?‬
‫הכיתי אותך. או מה שזה לא יהיה.‬ ‫מה עם זה? בגלל זה אתה לוזר?‬
‫אתה זוכר את הכלב הראשון שהיה לנו?‬
‫חאן? הוא היה כלב נוראי.‬
‫שנאתי את הכלב הזה.‬
‫הלכתי לחנות החיות כדי לקנות קולר כזה‬
‫שיש עליו קוצים כאלה, או חודים.‬
‫אבל הם לא היו מופנים החוצה.‬ ‫הם היו מופנים פנימה.‬
‫אז כשהקולר מתהדק,‬ ‫הוא מיד דוקר את הצוואר של הכלב, נכון?‬
‫אתה מושך ברצועה, והכלב מרגיש את זה, נכון?‬
‫המשיכה הקלה ביותר, הכלב מרגיש אותה,‬
‫ויודע מה אתה רוצה, שזה לעצור.‬
‫וכשאתה מטייל עם הכלב,‬ ‫והכלב רוצה לרוץ או למשוך,‬
‫אתה מושך ברצועה וזה כואב.‬
‫אבל זה כואב רק אם הוא לא מציית.‬
‫אם הכלב מתנהג יפה ועושה מה שהבעלים רוצה,‬
‫הקולר לא מכאיב.‬
‫אחרי כמה זמן,‬ ‫הוא חוזר לקולר רגיל ובזה זה נגמר.‬
‫עכשיו, בני,‬
‫יש הרבה אנשים שחושבים‬ ‫שהקולרים האלה אכזריים.‬
‫אני חושב שהקולרים האחרים הם אלה שאכזריים‬
‫כי הם יוצרים כלבים‬ ‫שלא יודעים להתנהג, שמושכים,‬
‫ושאין להם שמץ של מושג‬
‫לגבי מי שהם ומה שהם אמורים לעשות.‬
‫אז אתה יודע מה אני חושב‬ ‫כשאתה מתלונן שהכיתי אותך?‬
‫אני חושב שלא הכיתי אותך מספיק חזק, לייל.‬
‫כמו שאבא שלי הכה אותי.‬
‫הוא הכה אותי כל כך חזק‬ ‫עד שהייתי שומע צלצולים במשך ימים.‬
‫אני מתכוון, זה היה ממש מכאיב.‬
‫אבל ידעתי בדיוק מה מצפים ממני.‬
‫אוקיי?‬
‫אז בתור אבא שאוהב אותך, לייל,‬
‫אני ממש מצטער שלא הכיתי אותך מספיק חזק.‬
‫זו אשמתי.‬
‫ואני מצטער.‬
‫אריק, בוא הנה.‬
‫בוא. שב.‬
‫שב.‬
‫אוקיי, אז... הנה.‬
‫למה זה?‬ ‫-לפטרת בכפות הרגליים.‬
‫התקשרתי לכמה רופאים,‬ ‫וסיפרתי להם על הבעיה שלך.‬
‫הם אמרו שתרופות ללא מרשם‬ ‫לא מספיק חזקות, אז השגתי לך את התרופה הזו.‬
‫זה תרופה חזקה מאוד, אבל... אני לא יודע.‬ ‫תנסה אותה.‬
‫איך לנסות אותה?‬
‫אתה מורח אותה בין אצבעות הרגליים.‬
‫תמרח היטב כדי שהיא תהרוג את הפטרייה.‬
‫יש תרסיס? אני יכול להשתמש בתרסיס?‬ ‫-ילד, זו משחה רפואית.‬
‫אלוהים.‬
‫תוריד את הנעליים והגרביים.‬
‫אלה דברים בסיסיים, אריק.‬ ‫איך זה שאתה לא יודע את זה?‬
‫טוב, אני אראה לך.‬
‫כאן.‬
‫אתה יודע, אני זוכר שהיית תינוק.‬
‫הדבר היחיד שהצליח להרדים אותך‬ ‫היה כשעיסו לך את כפות הרגליים.‬
‫הן היו כל כך קטנות. ועכשיו תראה אותה.‬
‫זה קצת שורף.‬
‫זה אמור לשרוף. זה אומר שזה עובד, נכון?‬
‫אוקיי, אז...‬
‫אני מיידע אותך מה נעשה‬ ‫כי אני לא סומך על כושר השיפוט שלך.‬
‫חשבת שתשחק טניס בקולג'?‬
‫כי אתה לא מספיק טוב. לייל היה מספיק טוב.‬
‫אתה לא מספיק טוב. אז...‬
‫אני אכניס אותך לבית הספר לעסקים ב-UCLA.‬
‫אבל אתה לא תגור במעונות.‬
‫אתה תגור בבית כדי שאוכל לפקח עליך.‬
‫רגע. חכה רגע. אני...‬ ‫-מה?‬
‫אתה חכה רגע.‬
‫כי אם אתן לך לדבר, אתה תספר לי‬
‫על זה שאתה רוצה להיות...‬
‫מה? דוגמן?‬
‫מה אלה, לעזאזל, אריק? זאת אומרת, מה זה...‬
‫מה זה לעזאזל?‬
‫מה זה?‬ ‫-אלה תמונות הדוגמנות שלי.‬
‫תמונות דוגמנות? אריק.‬
‫אתה...? אלוהים.‬
‫שאלה אמיתית.‬
‫אתה הומוסקסואל?‬
‫אלוהים...‬
‫אני באמת שואל‬ ‫כי אף פעם לא ראיתי אותך עם אף נקבה.‬
‫מה אתה... זה לא ייאמן.‬ ‫אני לא חייב להקשיב לזה.‬
‫שב.‬
‫תסתכל עליי.‬
‫אל תעשה לי את הפרצוף הזה.‬
‫אני נותן לך עתיד איתי.‬
‫כשאהיה סנאטור, אתה תעבוד איתי בפוליטיקה.‬
‫בשביל העתיד הזה, אתה צריך חברה.‬ ‫ג'ניס שמנסקי.‬
‫לא. אבא, לא.‬ ‫-כבר דיברתי עם ההורים שלה.‬
‫היא יפהפייה, נראית כמו מיס אמריקה. בחייך.‬
‫היא מחבבת אותך. אתה תיקח אותה לנשף הסיום.‬ ‫-אני לא.‬
‫כן, אתה תלך איתה לנשף‬ ‫כי כל מה שמעניין אותי זו תמונת הנשף,‬
‫ואז אתה והחבר שלך קרייג‬ ‫יכולים למצוץ אחד לשני את הזין. אוקיי?‬
‫לא, אני לא עושה את זה.‬
‫אני אהיה דוגמן ושחקן.‬
‫ואני הולך ללמוד תיאטרון‬ ‫כי שיחקתי במחזה של שייקספיר.‬
‫אני שחקן טוב.‬
‫אני לא אגור כאן. אני אגור במעונות.‬ ‫זה מה שאני רוצה לעשות.‬
‫בוא הנה. בוא נעלה למעלה.‬
‫בוא נלך לחדר שלך.‬
‫תיכנס.‬
‫אבא...‬ ‫-לעזאזל.‬
‫בבקשה, אני מצטער.‬ ‫-רד לרצפה.‬
‫מה התמונות המזוינות האלה?‬
‫אל תגיד כלום!‬
‫אני לא מאמין שאת כל הכסף‬ ‫שאני משקיע בלימודים שלך,‬
‫בקולג' שלך, בשיעורי הטניס שלך.‬
‫מה זה לעזאזל? מה אתה רוצה להיות? דוגמן?!‬
‫פאק!‬
‫זה בסדר. סיימתי.‬
‫אוקיי.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע,‬
‫חמש, שש, שבע, שמונה, תשע, עשר.‬
‫עשר.‬
‫אבא!‬
‫עשר.‬
‫אריק לא משתמש בקונדומים.‬
‫איך אתה יודע?‬ ‫-כי ספרתי אותם. עשרה.‬
‫הוא לא יכניס אף בחורה להיריון.‬ ‫כי אין לו חברה.‬
‫זה מה שאני אומר. הוא לא משתמש בקונדומים.‬
‫אתה חושב שהוא...‬
‫אין לו חברה. בסדר?‬ ‫והוא לא משתמש בקונדומים.‬
‫ולמה אתה מודאג?‬
‫כי אני לא רוצה שאריק יידבק באיידס.‬
‫אז אתה כן חושב שהוא...‬
‫אני לא יודע, אבל...‬
‫אני יודע מה אני חושב שהוא עושה.‬
‫אסור שהוא יביא איידס לבית הזה.‬
‫אסור שהוא יביא את זה לבית הזה.‬
‫בשום אופן.‬
‫אריק, בוא הנה.‬
‫כן?‬
‫אני צריכה לבדוק את הפין שלך.‬ ‫-מה?‬
‫אם יש שלפוחיות.‬
‫רק תן לי להסתכל, בבקשה. ופצעי הרפס.‬
‫אמא, למה? מה את... מה?‬
‫אתה נער מתבגר עכשיו,‬ ‫והוכחת שאי אפשר לסמוך עליך.‬
‫פשוט תן לי להסתכל, בבקשה.‬
‫אמא, אמרתי לך בפעם הקודמת‬ ‫אני יכול להסתכל ואין שום דבר.‬
‫אני חייבת.‬
‫אוקיי.‬ ‫-רואה?‬
‫זה רק עניין של... היגיינה.‬
‫על מה אתה עובד?‬
‫היי. שום דבר. רק ועדת הגישוש.‬
‫זאת אומרת, זה עדיין מוקדם,‬ ‫אבל הם רוצים סיסמה,‬
‫ואני לא מצליח לחשוב על סיסמה. אני לא יכול...‬
‫כלומר, אולי משהו יעלה בדעתי, אבל...‬
‫מה קרה?‬
‫מה?‬
‫אני אוהבת אותך, חוזה.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אוקיי.‬
‫ומה?‬
‫יש...‬
‫אני פשוט...‬
‫מה?‬
‫אני צריכה לדעת מה קורה איתך ועם הבנים.‬
‫למה את מתכוונת?‬
‫יש לך...‬
‫נטיות?‬
‫זה ממש טיפשי לחשוב ככה‬ ‫בגלל כל הרומנים שהיו לך.‬
‫זה פשוט בגלל שאנחנו לא עושים סקס יותר.‬
‫לא. מה שאת שואלת, לא.‬
‫למה את אומרת את זה?‬
‫טוב, אתה פשוט... נראה שאתה ממש מודאג מאיידס.‬
‫במיוחד בקשר לאריק.‬
‫תשאלי את השאלה. תשאלי, קיטי.‬ ‫תשאלי אותי את השאלה.‬
‫מה את שואלת?‬ ‫-אוקיי.‬
‫קורה משהו מיני בינך לבין הבנים?‬
‫אני לא אספר לאף אחד.‬
‫אני רק... אני צריכה לדעת.‬
‫אני לא רוצה שיהיו בינינו יותר שקרים.‬
‫לא.‬
‫לא, אין שום דבר.‬
‫אלוהים, את שיכורה?‬
‫את בטח שיכורה אם את שואלת שאלה כזאת.‬ ‫את שיכורה?‬
‫הלילה? לא, אני לא.‬
‫לא, אף פעם עשיתי את זה.‬
‫לא.‬
‫זאת אומרת, מה...‬
‫אני לא יודע. אולי הגיע הזמן שאספר לך למה.‬
‫למה אתה מתכוון ב"זמן"? אתה מפחיד אותי.‬
‫יש משהו שלא סיפרתי לך, אבל...‬
‫לא סיפרתי לך בגלל איך שהיית מגיבה,‬ ‫מה שהיית חושבת,‬
‫איך שזה יישמע.‬
‫אני יודע מה זה לעבור התעללות.‬
‫הכאב והבלבול שבזה.‬
‫כי כשהייתי קטן,‬
‫אני לא זוכר בן כמה,‬
‫אבל הייתי עדיין בחיתולים, אז הייתי קטן.‬
‫אמא שלי הייתה מלטפת אותי‬ ‫ואת הפין שלי עד שהייתי מקבל זקפה,‬
‫ואז היא הייתה מתחילה לצחוק‬ ‫כי היא חשבה שזה מצחיק.‬
‫לא ידעתי מה לחשוב על זה כי זה דגדג אותי,‬
‫ואהבתי לגרום לאמא שלי לצחוק.‬
‫אבל מאוחר יותר, כשהתבגרתי,‬ ‫הייתי בן שש או שבע,‬
‫מרתה, אחותי, התווכחה איתה,‬
‫ואמרה, "אמא, אל תעשי את זה יותר.‬ ‫זה אסור. זה לא בסדר", ו...‬
‫אמא שלי אמרה,‬
‫"מרתה, תפסיקי להיות טיפשה. זה שום דבר."‬
‫ואת יודעת מה?‬
‫כששמעתי את זה, חשבתי,‬ ‫"היא צודקת. זה שום דבר".‬
‫זאת אומרת, זה...‬
‫עכשיו אני יודע שזה לא היה בסדר,‬ ‫אבל בזמנו,‬
‫בשבילה,‬
‫אולי לא.‬
‫כי לאנשים האלה, אנשים בגיל מסוים,‬
‫בשבילם, זה היה משהו שטותי,‬ ‫משהו מצחיק, משהו....‬
‫טיפשי, אולי.‬
‫זה היה משהו שקורה בחיים האמיתיים,‬
‫שקורה במשפחה אמיתית.‬
‫זה לא כזה סיפור גדול.‬
‫נכון. אני יודע למה את מבולבלת.‬
‫בגלל... כן, אני מבין את זה.‬
‫כי אני מתקלח איתם לפעמים אחרי הטניס.‬
‫אני מתאבק איתם, תופס אותם, נוגע בהם.‬
‫בחייך. זה נורמלי לחלוטין.‬
‫זה משהו שגם אבא שלי עשה איתי.‬
‫ואני...‬
‫ניסיתי כל חיי‬
‫להפוך את שני הבנים האלה לגברים.‬
‫חיילים.‬
‫האם יכול להיות שהרחקתי לכת לפעמים?‬
‫כן, אני יודע.‬
‫צעקתי הרבה. אני יודע את זה, קיטי.‬
‫אני מכה אותם לפעמים. אז מה לעזאזל?‬
‫זאת אומרת, יש לי חרטות בחיי.‬ ‫אני מתבייש בהרבה דברים בחיים שלי.‬
‫אבל לא בזה.‬
‫אהובתי, אני אוהב אותך.‬ ‫את יודעת למה אני לא מתחרט?‬
‫כי אני אוהב אותך, ובגלל שאנחנו משפחה.‬
‫זה מה שחשוב.‬
‫אנחנו משפחה.‬
‫וואו, זו סיסמה טובה, למען האמת.‬ ‫פאק! "פלורידה היא משפחה".‬
‫בבקשה.‬
‫בואי נעלה לישון.‬
‫אני שונאת את הילדים שלי.‬
‫וזה נורא, אבל זה נכון.‬
‫הם הפכו אותנו לאנשים‬ ‫שאנחנו לא רוצים להיות.‬
‫הרחיקו בינינו.‬
‫אני לא רוצה לדבר בשמך, מותק.‬ ‫-לא, זה בסדר. תמשיכי.‬
‫לכן אני כל כך אסירת תודה‬ ‫שיש לי גבר כמו הגבר הזה.‬
‫הוא כל כך חזק.‬
‫חוזה, אתה כל כך חזק,‬ ‫ואני אוהבת אותך כל כך.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫הייתה הרבה התעללות בבית שלי כשגדלתי.‬
‫אבא שלי הרביץ לאמא שלי.‬
‫כל לילה ליד שולחן המטבח,‬
‫נאלצנו לראות.‬
‫ואז הוא הכה אותנו, ואז הוא עזב.‬
‫אני חושבת שנמשכתי לזה.‬
‫למה את מתכוונת בזה?‬
‫טוב, לכך שנשים מתחתנות עם גברים‬ ‫שדומים לאבא שלהן.‬
‫לא שחוזה הוא כזה בכלל.‬
‫כן.‬
‫זה פשוט האופן שבו הוא מתנהל.‬ ‫הנוכחות שלו מאוד גברית.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אבל חוזה מכה אותך?‬
‫לא. אני לא. הכיתי את הבנים פעם או פעמיים.‬
‫ואני תומכת בזה בכל ליבי, דרך אגב.‬
‫הייתה התעללות מינית בבית שלך כשגדלת?‬
‫לא.‬
‫חוזה?‬ ‫-מה?‬
‫למה אנחנו מדברים על זה?‬
‫הייתה?‬
‫בחייך. קיטי.‬
‫הלו?‬ ‫-אמא. זה חוזה.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-מה? מה השעה?‬
‫אמא...‬
‫את...‬
‫את זוכרת. לפני הרבה זמן.‬
‫אמרתי שאספר לך כמה פגעת בי.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫לא, אל תתייחסי אליי כמו לאידיוט.‬
‫את יודעת מצוין מה עשית.‬ ‫אל תכריחי אותי להגיד את זה.‬
‫על מה אתה מדבר, לעזאזל?‬ ‫-את יודעת בדיוק על מה אני מדבר. הייתי ילד.‬
‫מרתה ידעה שזה רע, וגרמת לה להרגיש...‬
‫שהיא טיפשה.‬
‫נתת לה להרגיש כמו מטומטמת.‬
‫וכשגדלתי, אמרתי לך שגם אני רוצה לדעת‬
‫והתייחסת אליי כמו לאידיוט.‬
‫את זוכרת או לא?‬ ‫-אין לי מושג על מה...‬
‫מה זאת אומרת שאין לך מושג, אמא?‬
‫אותו דבר מזוין קרה לך! מרתה סיפרה לי!‬
‫מרתה סיפרה לי על הדוד שלך.‬ ‫אני לא זוכר את השם המזוין שלו.‬
‫הוא תמיד היה שיכור.‬
‫כשהיית ילדה הוא נגע בך. הוא עשה לך דברים.‬
‫אחותך שקרנית. היא מקנאה.‬ ‫-את לא יודעת על מה אני מדבר!‬
‫הצוואה האחרונה של מר מננדז.‬ ‫בוא נעשה את זה.‬
‫נהדר. אתה מצחיק. תיכנס, אתה תמיד מצחיק.‬
‫מה אתה רוצה לעשות? אנחנו פותחים אותה?‬
‫לא. בוא ניכנס לכאן.‬
‫אני רק רוצה לעבור על כמה שאלות היפותטיות‬
‫כי עשיתי קצת חושבים בזמן האחרון‬
‫ויש כמה שינויים שצריכים להיעשות‬
‫לגבי החיים שלי ובנוגע לצוואה שלי.‬
‫אוקיי?‬ ‫-אוקיי.‬
‫טוב, נהדר. בוא ניגש לעניין.‬
‫כן, טסתי לאירופה להיפגש עם ג'יימי,‬ ‫ואני אוהב אותה.‬
‫וכן, אני חושב שאמא ואבא צריכים לשלם על זה.‬
‫אלוהים, אתם ילדים מגוחכים.‬
‫זה הסוף מבחינתי.‬
‫אני לא אבוא לאף מפגש נוסף.‬
‫קיטי.‬ ‫-לא. אין מצב.‬
‫אני מתחרטת שילדתי אתכם.‬ ‫-אמא, את לא יכולה להגיד את זה.‬
‫אבא שלך חצה אוקיינוס,‬
‫ואני ויתרתי על חיים של מלכת יופי או...‬
‫שיכולתי להיות כוכבת קולנוע‬ ‫כמו קים נובאק. ובמקום זה קיבלתי אתכם?‬
‫אריק, אני רוצה לחזור‬ ‫לבושה שלך בקשר לרכב שלך.‬
‫תוכל לספר לנו על זה?‬
‫טוב, זאת אומרת, זה פורד אסקורט,‬ ‫אז זה ממש מביך.‬
‫בבקשה תשתוק, בשם אלוהים.‬
‫מה?‬
‫למה אתה מסתכל עלינו ככה?‬ ‫-אסור לי לחייך אליכם?‬
‫בחייכם.‬
‫זאת אומרת, היה לנו‬ ‫מפגש נהדר עם ד"ר אוזיאל.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫ואני יושב עם אשתי היפה.‬
‫ומה עוד אני יכול להגיד?‬
‫כן, אני מתאמן על החיוך שלי‬
‫כי אנחנו נסיים את המפגש הזה בעוד חמש דקות‬
‫ונלך לסירס, ארבעתנו.‬
‫מקסים.‬
‫קיטי, אפשר לבקש ממך לזוז טיפה הצידה?‬ ‫ממש קצת. לכיוון לייל.‬
‫בסדר. תנו לי עוד חיוך גדול.‬
‫בחיי, תראו את החיוכים הצחורים האלה.‬ ‫איזו משפחה.‬
‫ו...‬
‫זו האחת, אני חושב.‬
‫בבקשה.‬
‫- סרטנו לערב זה -‬
‫- מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדז -‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬