CARBONDALE, ILLINOIS ÁLLAM 1962
Elnézést!
- Szia! - Szia!
Szeretem azt, aki vagy.
Hogy érted ezt?
Olyan...
amerikai vagy.
Te pedig annyira nem.
Ez az! Ő az én csajom!
Fiatal vagy a nősüléshez.
De ahhoz elég idős voltam,
hogy ideküldjetek, új életet kezdeni a semmiből!
Nem mondom el még egyszer, Jose.
A válaszom nem. Mindketten túl fiatalok vagytok.
Egyszer majd elmondom, mekkora fájdalmat okoztál.
A Jose az a Joseph spanyolul?
Igen, az.
A Joseph szép név.
Még csak rá se akartál nézni!
- Gondolkodj már! - Te nem érted, anya! Szeretem őt!
Nagyon örültem. Gyere, menjünk!
Semmi baj. Minden rendben.
Nincs szükségünk rá. Csakis egymásra.
Mostantól önök férj és feleség.
Mint egy álom! Immár Kitty Menendez vagyok.
Ez valóban egy álom.
Az amerikai álom.
Megadok neked mindent.
Többet, mint amit valaha reméltél.
SZÖRNYETEGEK: A LYLE ÉS ERIK MENENDEZ-SZTORI
Utálom a gyerekeimet.
Akár be is vallhatom,
hisz úgyis kiszedné belőlem.
A kölykök élősködők.
Nem csak az enyéim, az összes.
Terhesség alatt kiszívják belőlünk a kalciumot.
Belülről, élve zabálnak fel minket.
A gyerekeim...
Nem is tudom. Lyle?
Felmondasz? Alig egy hónap után?
Anya! Ennél akkor is több pénzem lesz, ha egyszerűen feltúrom a szennyeskosarat!
Fel bírod ezt fogni?
Lyle megijeszt.
Erik meg csak...
Bassza meg!
Erik szánalmas.
De azért szeretem őket. A magam módján.
Nagyon.
Amikor mélyen alszanak,
még mindig érzem a kötődést.
A köldökzsinór még mindig összeköt minket.
Éjszakánként még mindig kisfiúkként gondolok rájuk.
Ilyenkor újra tudom szeretni őket.
De a legtöbbször
alig ismerek rájuk.
Mintha tejüvegen át látnám az életem.
Eltávolodtunk egymástól.
És a férjem?
Kizár az életéből.
Nekem sosem jut elég belőle.
Lyle és Erik
elvették őt tőlem.
A fiaim folyton el akarják lopni életem szerelmét.
A fiaim és az a nő, akit kefél.
Louise, azt hiszem, így hívják. Évek óta tart a viszonyuk.
De megértem. Tényleg.
Jose csak menekül az otthoni káosz elől.
Amit Lyle és Erik teremtenek.
Az én egyetlen szenvedélyem a ház szépítgetése.
Gyönyörű lesz.
Jose rám hagy mindent.
Jövő héten pedig arcplasztikára megyek. Nagyon bízom a végeredményben.
Remélem, az ünnepekre szép leszek.
Szerintem Josénak tetszeni fog.
Egy kis karbantartás karácsony előtt.
- Mit szólsz ehhez? - Szép.
De a zöld túl tradicionális, nem?
Még nem is mondtál semmit a ráncfelvarrásomról.
De igen, amikor kifizettem a számlát. Amúgy jól nézel ki. Üdének tűnsz.
Gyönyörű vagy.
Viszont ügyelhetnél jobban az alakodra!
Adj le négy kilót!
Hol vannak a fiúk? Kértem, hogy ne késsenek!
Így még van időnk kicserélni a fákat. Teszünk minden szobába. Segítesz?
A zöld tényleg szép, maradjunk annál!
De a szentestének tökéletesnek kell lennie!
Nem elég, ha egyszerűen „szép”.
A fenébe, megjöttek!
Még ne engedd be őket!
- Hol voltatok? Megbeszéltük, nem? - Egy karácsonyi buliban, miért?
Mondtam, ma ajándékozunk. Lyle-nak holnap meccse van.
- De apa, szenteste van. - Megállni!
Szenteste van, de holnap reggel te azon a karácsonyi tenisztornán játszol.
Ezért adjuk át az ajándékokat ma este.
És ezért kértem, hogy gyertek haza időben.
Boldog karácsonyt!
Hát megérkezett! Nagyon jóképű vagy, Mikulás!
Köszönöm.
Boldog karácsonyt! Ez a tiéd, drágám.
Nahát, „drágám”!
- De Erik, a Mikulás nős, nem? - De.
Anya, hogy teheted ezt Mikulásnével?
Ez a tiéd, ez pedig a tiéd.
Nahát! Egy könyv!
Csodás.
Vettetek valamit anyátoknak?
Nem szóltál, hogy idén lesz ajándékozás.
De igen, szóltam.
Mondtam, hogy karácsonykor megajándékozzuk egymást.
Nyisd ki!
Ez gyönyörű, édesem!
Az minden?
- Hogyan? - Nincs más a dobozban?
Istenem, egy autó? Egy Mercedes Benz?
Mikulás!
Jaj, Mikulás! Ezt muszáj megnéznem!
Nézzétek anyátokat!
Ez egy kabrió!
Úristen! Muszáj megmutatnom Aliciának! Máris visszajövök.
Na, ez a szerelem. Nyissátok ki ti is az ajándékotokat!
Anya Mercedest kap, mi meg könyvet. Nagyon kedves tőled, apa.
Bizony, ez egy könyv.
A LEGNAGYOBB ÜZLETKÖTŐ
Amikor anyátokkal New Yorkba költöztünk, csak mosogatóként kaptam állást.
Kubában szinte főúr voltam, itt meg szolga, igaz?
Mások tányérjáról mostam a nyálat meg a mocskot,
de más helyre nem vettek fel.
Az étteremvezetőnek megvolt ez a könyv.
A cigiszünetekben ezt olvasgattam.
Ez lett a bibliám. Ebből tanultam meg, hogy vihetem valamire Amerikában.
De miért vannak kihúzva belőle részek?
A baromságokat kihúztam belőle. Tele van velük.
De ami maradt, azok a szavak...
Nincs más dolgotok... Figyeljetek!
Tanuljátok és fogadjátok meg azokat a szavakat!
„Ma uralni fogom az érzelmeimet.”
„Ma uralni fogom az érzelmeimet.
Váljak bármilyen emberré, kész vagyok kontrollálni önmagam.
Pozitív tettekkel leszek úrrá az indulataimon.
Mert ha uralom azokat,
uralom a sorsomat is.”
Értitek, fiúk?
Halló!
- Jose Menendez? - Igen, az vagyok.
Itt Mills nyomozó, az L. A. megyei seriffhivatalból.
Üdvözlöm, miben segíthetek?
Nálunk vannak a srácai.
- A srácaim? Hogy érti? A fiaim? - Igen, ma reggel letartóztattuk őket.
Úgy véljük, hogy érintettek egy sor betörésben a környéken.
Apa, várj!
- Apa! - Szálljatok be!
Nem raboltunk ki senkit, érted? Tényleg nem.
Apa, Erik és én csak...
Sajnáljuk, hogy el kellett jönnöd a melóból.
Tudd, hogy nagyon hálásak vagyunk!
A picsába!
Maradjatok a kurva kocsiban!
Tartsátok távol magatokat tőlem!
Apa? Hé!
Látja itt a tavat?
Legyen inkább itt!
Tehát tegyük arrébb a halastavat fél méterrel? Oké.
Ez és az új zuhanyzó a duplájára emeli a költségvetést.
Milyen zuhanyzó? Zuhanyzót nem építünk.
A férje kért egy nagy fürdőt, mindenféle zuhanyfejjel.
Olyat, mint egy római fürdő.
Költözünk. Találtam egy házat Beverly Hillsben.
- Egy hét múlva indulunk. - A penész miatt?
Ez kész őrület! Csak egy kis penész volt.
Nem a penész miatt. A fiaink miatt, akik bűnözők.
Egy bűnbandát működtetnek Calabasasban.
A Menendez névnek itt annyi.
Oda a jó hírnevünk!
Újrakezdjük valahol, ahol nem ismernek,
én pedig gatyába rázom ezt a családot.
Megöl a szégyen, Kitty.
De ez álmaim otthona!
Tartsd meg, folytasd a felújítást!
Beverly Hillsben maradunk, amíg Erik egyetemre megy.
Pár év, és visszajövünk ide.
Remélem, addigra feledésbe megy a szégyen, amit a fiúk hoztak rám,
és többé nem kell miattuk aggódnom.
Üdv, örülök, hogy látom, Michael!
Érted? Tudom, édesem.
Kezdjünk csomagolni!
Fogd ezt meg!
Várjanak! Ne oda! A tévészobába, kérem!
Halló!
Üdv, itt Jose Menendez.
Ne higgye el, amit a fiaimtól hall!
Hazudnak, kitalálnak mindenfélét, szociopaták.
Ezt tudnia kell. Világos?
Terápiára kötelezték őket, el is mennek.
Remélem, tud segíteni rajtuk, bár erre jelenleg talán senki sem képes.
Azért sok sikert! Holnap találkozunk. Viszlát!
Azt hiszem, a betörések sok szempontból segélykiáltások voltak.
- Sok mindenen mentünk keresztül. - Igen.
És...
- Otthon nincs minden rendben, szóval... - Mit jelent ez pontosan?
Tényleg, mi nincs rendben otthon?
A ruhák? Vagy micsoda?
Az nincs rendben, hogy több ezer dollárért vehettek
ruhákat és cipőket?
- Ne, Mr. Menendez... - Fogja be a pofáját!
Amint tudja, én fizetem magát.
Vagy az nincs rendben, hogy minden esélyt megkaptatok tőlünk?
Vagy az, hogy mindenetek megvan, amire vágytok, amire szükségetek van?
Ezt én nem értem. A picsába már ezzel!
Rendben.
Doktor úr?
Egek, fiúk! Röhejesek vagytok.
Kibaszottul röhejesek. Gyerünk, talpra!
Állj fel, Kitty! Elmegyünk enni.
Oké.
Jó szórakozást, doktor úr! Ezek a kölykök életünk értelmei.
Átvegyük még egyszer?
Persze, miért ne?
A Menudo tagjai gyerekek. Mi lesz, ha felnőnek, pláne, ha több pénzt akarnak?
Ha a Menudo egyik tagjának megváltozik a hangja,
lecseréljük egy fiatalabb előadóra.
Ha a Menudo egyik tagja több pénzt kér, lecseréljünk valaki másra.
Bassza meg! Az én hibám lenne?
Vajon a gyerekeim miattam lettek ilyenek?
Milyenek?
Semmirekellő, lusta faszfejek. Az én hibám lenne?
- Hogy lenne a maga hibája? - Ugyan, tudja jól, hogy értem!
Én 16 évesen jöttem ebbe az országba. Tizenhat évesen.
A családom feltett egy repülőre. Üres zsebbel érkeztem ide.
Egyetlen embert ismertem Amerikában.
És én... Sajnálom.
- Ezt már biztos ezerszer hallotta tőlem. - Nem, még soha.
Szeretem a feleségemet, a gyerekeimet. A nulláról indultam.
Nem tudtam angolul, ezért takarítottam, megcsináltam bármit.
Aztán találkoztam életem szerelmével, aki megajándékozott két gyönyörű fiúval.
Hálás voltam neki, hálás voltam ennek az országnak.
Szerettem volna a fiúknak megadni mindent, átadni mindazt, ami az enyém.
De ők...
Rajtuk nem látok mást, csak gőgöt.
És amíg én rohadt keményen megküzdöttem mindenért, amim van,
ők elvárják, hogy mindent eléjük tegyek,
ezüsttálról ezüstkanállal toljam bele a kapzsi pofájukba.
Semmi küzdelem, erőfeszítés, áldozat. Szégyellem őket.
És szégyellem magamat, azt, ahogy neveltem őket.
Nekik maguknak kéne elérniük mindent. Sajnálom, de ez van!
De az ő életükben minden kurvára fordítva történik.
Maga nem rossz apa, Jose.
Bár, ha megenged egy megjegyzést, néha kemény velük...
Ezen a ponton mégis mit tehetnék?
Mondja meg! Azt hiszi, hogy én szeretek kemény lenni?
Hogy szeretek kiabálni velük? Egyáltalán nem szeretek.
De ha nem ordítok, ha nem fenyegetőzök, a kis faszszopók meg sem hallanak.
Betörnek mások otthonaiba, és eladják az ellopott családi ékszereket.
Mi a faszt képzelnek?
Nem a maga hibája.
Valóban nem?
Nem tudom. Szerintem igen.
Az én hibám, bizony.
A picsába!
Bassza meg!
És most hogyan tovább, Marzi?
Mihez kezdjek ezzel?
Ezzel az egésszel?
Ez így nem működik. Egyszerűen nem.
Nem működik.
Mi a faszt kezdjek velük?
Mit művelsz itt?
Csak iszom egy kis kávét.
De drágám, hajnali fél hat van.
Nem szeretlek, Kitty.
És a fiainkat sem.
Nem szeretem ezt a családot.
Ez a család egy kibaszott kudarc.
Én is az vagyok, de te, drágám...
Istenem, te kész csődtömeg vagy.
- Egy alkoholista gyógyszerfüggő. - Elég!
Sosem szerettelek. A fenébe is!
Csak családot akartam. Ennyi. Ez volt az álmom.
De tudod, mit? Ennek az álomnak annyi. A picsába!
Miért csinálod ezt?
New Yorkba repülök.
Keresek egy kis pénzt a családnak, mert nektek csak az kell.
Pénz, pénz... De nem élek többé hazugságban.
Nem hazudom többé azt, hogy szeretlek, hogy szeretem a családot. Nem megy.
- Részeg vagy, azért mondasz ilyeneket. - Nem vagyok részeg.
Sajnálom. Minden szót komolyan gondolok, Kitty.
Teljesen komolyan.
Kösz, Jose.
Üdvözlöm a kis nődet!
Ha nem akarsz hazudni, ezt se titkoljuk, nem?
Képes vagy rezzenéstelen arccal közölni, hogy sosem szerettél?
Szégyelld magad! Ez hazugság!
Első látásra belém szerettél, Jose Menendez.
Teljes szívedből szerettél. Sőt, imádtál engem!
Mindent szerettél bennem.
Úgyhogy ne állj ott, azt állítva, hogy ez nem igaz!
Tudom, vacakul nézek ki. Egy roncs vagyok.
Nem bírok a fiainkkal.
Lyle a frászt hozza rám.
Meg akartam ölni magam, tudtad?
De nem jött össze.
Ebben valóban csődöt mondtam.
Bevettem egy rakás pirulát, de felébredtem. És nagyszerűen voltam.
Mintha jól kialudtam volna magam.
Minden napom küzdelem a túlélésért, hogy ne gondoljak az öngyilkosságra,
de ez utoljára talán pár éve karácsonykor sikerült,
már magam sem tudom.
De amióta elrángattál ebbe az istenverte Beverly Hillsbe,
elszakítottál az összes barátomtól,
és egy hitelkártyával akartál kárpótolni,
azóta mindennap meg akarok halni.
Kitty...
Ugyan! Feküdj vissza aludni!
Maga új a szakmában. Nem tud semmit a zeneiparról.
Hol dolgozott az RCA előtt?
A Hertznél.
Szóval kocsikat adott bérbe. Miért pont magát küldték velem üzletelni?
Mert a latin zene népszerűsége 400 százalékkal fog nőni 1990-ig.
Mert kubai vagyok, és a nevem Jose Menendez.
És mert 30 millió dollárt adok magának, ha az RCA Records szerződteti a Menudót.
Maga megőrült! Micsoda baromság!
Már majdnem bedőltem.
Most halljuk a tényleges ajánlatot!
Nem vicceltem. Az ajánlat 30 millió dollár. Mit gondol?
Ismeri az iráni sahot? Ha kéri, magának adom a repülőgépét.
A Menudóé legyen minden reklámfelület! Italautomaták, uzsonnás dobozok, játékok...
Ők lesznek a legnagyobbak.
Tehát 30 millió. Mit mond?
Rendben, lehet szó róla.
Ez a beszéd!
Totálisan. Igen, megkötöttem a kurva üzletet.
Tudom. Szívesen.
Persze. Viszlát!
Használtad a szappant?
Ezt hogy érti?
- Azt kérte, hogy zuhanyozzak le. - És használtad a szappant?
- Igen. - Helyes.
Tehát maga üzletember, igaz? Úgy hallom, nagy üzletet kötött.
Ne, ne beszélj, fogd be!
Én más vagyok, mint a többi ügyfeled.
Nem csinálok ilyet gyakran.
Meglepődne, ha tudná!
Mit tudsz az ókori Rómáról?
A görögökről, a spártaiakról...
Ők másként nevelték a férfiakat, mint ahogy mi tesszük.
- Úgy, hogy egymással basztak? - Istenem!
Közönséges vagy.
Egy magadfajta ezt nem értheti.
Beskatulyázod őket, de a rómaiaknak nem ez számított.
- Oké, akkor mi számított? - Az összetartozás.
Ők megtanulták, mi a fájdalom.
Hogy miként lehet elviselni az igazi fájdalmat.
Együtt éltek, együtt csináltak mindent. Szerették egymást.
Belehaltak minden társuk elvesztésébe,
mert ilyenkor mintha ők maguk vesztek volna oda.
Így voltak képesek létrehozni azt az elképesztő haderőt,
amilyet azóta sem látott a világ. Érted?
És mindez magától értetődően zajlott.
A katonák egymást tanították meg arra, hogy milyen egy igazi férfi.
Oké, ha így akarja nevezni...
Ne! Ülj le! Csak semmi buzulás!
Még a kifejezést is utálom.
Ha ezt a szót hallod, nem érzel késztetést...
hogy megüss?
De igen.
Helyes.
Ne vetkőzz le!
Ereszkedj négykézlábra,
mássz ide hozzám,
és...
a száddal vedd le rólam a tunikámat!
Várj!
Oké, kezdjük! Rajta!
Gyerünk!
Bassza meg!
Ez az! Csináld!
Igen!
„Jó estét, anya! Jó estét, apa!”
„Igyekszik együttérző hangot megütni, de kiérződik belőle a gyűlölet.
A fény kialszik, a kamera leereszkedik a lépcsőn, sikálás hallatszik...”
- Várj, „sikálás”? „Sikoltás” kéne legyen. - Igaz.
Anya, „sikoltás” helyett azt írtad, hogy „sikálás”.
Hogy lehetsz ilyen hülye? Most az egész oldalt újra kell gépelnem!
Nyugodj már meg! Mi az, hogy újra kell gépelned?
Én gépelem a kéziratodat.
Látod? „Sikálás.” Azt gépeltem le, amit írtál.
Szívás, tesó! Anya beégetett.
Anya, át kéne nézned a szöveget az olvasópróba előtt,
mert így most gépelhetjük újra!
Ez jogos, anya. Folyton elszúrsz mindent.
Ne merészeljetek így beszélni velem!
Mindig összefogtok ellenem, ha apátok elutazik, de betelt a pohár!
Ócska tolvajok vagytok. Pszichopaták.
Jobb lenne, ha megmérgezném magunkat.
- Nyugi, anya! - Fogd be a szád!
Egy seggfej vagy, aki tönkretette az életünket!
Mostantól gépeld te ezt a szart!
Craig, te pedig nem maradhatsz vacsorára. Ez nem egy étterem.
- Ez meg mi? - Mi lenne? Ragu.
Nem, mintha...
- Nehogy megedd, Erik! - Mintha fahéj lenne.
- Anya, beletettél valami szart... - Miről beszéltek?
Megmérgeztél minket?
Csak vacsorát főztem...
A francokat! Megmérgeztél minket, ahogy tervezted!
- Csak vicceltem... - Gyere, Erik! Te megőrültél.
Elmegyünk a Hamburger Hamletbe.
Talán tényleg meg kéne mérgeznem titeket!
Nocsak! Végre féltek tőlem? Végre tiszteltek?
Talán tényleg meg kéne tennem.
Menjünk a Hamletbe!
Helló!
Szia!
Vége. Szakítottam a csajjal.
Visszamegyek a nejemhez.
A pszichopata őrülthöz, akit már nem tudsz megbaszni?
Tudod, mi történt?
Megvan a Menudo-szerződés.
Köszönöm.
És gratulálok. Úgy látom, hasznos utazás volt.
Köszönöm.
Hogy vagy? Mi volt a fiúkkal? Erik felhívott.
Felszállás előtt ért el a United Airlines várójában.
Nagyon zaklatott volt.
Mi történt köztetek?
Majd én rendbe hozom ezt a családot.
Jó? De neked is változnod kell.
Ne szedj annyi pirulát! Csak rohamaid lesznek tőle.
Az agyamat elöntő dühtől lesznek rohamaim.
Értem.
Jól van, majd én segítek.
- Igazán? - Igen.
Jó. És hogyan?
Mit is mondtál tavaly a párterápiáról?
Akarod még?
Akkor menjünk! Keress egy jó szakembert!
Rendbe hozom ezt a családot.
Most pedig kézbe veszem azt a két kölyköt.
Bizony. Ébresztő!
Ébredj fel!
Ébredj és öltözz!
Gyerünk, felkelni!
Üdv!
Tudom, kik vagytok.
- Én nem... - Még bocsánatot kérni sem tudsz?
Mennyit érnek az eltűnt holmik?
- Amit elloptunk. - „Amit elloptunk.”
Üdv!
Kiraboltam a házát.
Sajnálom. Nem lett volna szabad.
Nagyon sajnálom.
Egyetlen módon rendezhetjük ezt, Erik. Ha vállalod a teljes felelősséget.
Tessék?
Mondd el annak a terapeutának, hogy a te ötleted volt, aztán a zsaruknak!
Fiatalkorú vagy, én 21. Elcseszné az életem.
- Ez nem tisztességes! - Maximum közérdekű munkára ítélnek.
Pár hét szemétszedés az autópálya mellett. Mi az? Semmi. Ne nyavalyogj már!
Lyle nem cseszte el teljesen az életét. Eddig legalábbis.
Neki még van esélye.
De ehhez tiszta erkölcsi kell, és egy diploma a Princetonról.
- Aztán jöhet az üzleti élet, a politika... - Amúgy is a te ötleted volt, Erik.
- Tényleg. - Cseszd meg!
Nyilvánvalóan nem voltam jó apátok.
Ez kétségtelen, de...
De ez megváltozik, most azonnal.
Kihúzlak titeket a szarból, de ez az utolsó alkalom.
Hahó! Halljátok, amit mondok?
Nem segítek többé.
Csak magatokra számíthattok.
- Van egy perce? - Persze.
Csak szeretném tudni, hogy tervezi-e visszahívni Jacket.
A Menudo negyedéves adatait akarja újra átvenni.
Szereti Miamit?
Persze.
Annyira, hogy akár oda is költözne? Csukja be!
Üljön le!
Még egy húszmilliós szerződés. Csak ennyi kell, és azután...
Bumm! Floridába költözöm.
Veszek egy birtokot.
Indulok a szenátusi választáson. Kicsinálom Fidel Castrót, így! Kész, vége!
Elkelne nekem a segítsége. Velem tartana?
Ne válaszoljon most, gondolja át!
Hagyja ülepedni kicsit az ötletet!
Azt reméltem, hogy olyan leszek, mint Joe Kennedy.
Bejuttatom a fiaimat a politika világába.
De tévedtem.
Nem fogom. Ezeket a kölyköket? Kizárt.
Mindegy.
Úgy tűnik, az amerikai álmot nekem kell megvalósítanom,
méghozzá magamnak.
Gondolja át, de ez maradjon még köztünk!
Vigye ki ezeket, kérem!
És hívja fel Jacket, most rögtön beszélek vele!
- Eláruljak egy titkot, Marzi? - Hogyne.
A világon semmit nem tudok a zeneiparról. De csitt!
Tessék!
- Mit nézünk ma este? - Az L.A. Law-t.
Rendben.
Mit szólsz ehhez?
Mi lettünk a dundi pár. Leszoktunk a cigiről és cukrot zabálunk.
És jól érezzük magunkat ma este.
Ha indulni akarok a választáson, amúgy sem dohányozhatok nyilvánosan.
Nem szabad.
- Undorító szokás. - Az.
Állítólag titokban Nancy Reagan is dohányzik.
A sajátod nem elég?
Jose Menendez.
Üdv, Mr. Menendez. Charles Deere vagyok, a Princeton dékánja.
- Igen? - Van egy perce?
Hogyne.
Marzi, foglaljon jegyet Newarkba! A limuzinnal megyek a reptérre.
A csalást a szabályaink igen szigorúan büntetik.
Sajnos, nincs túl sok mozgásterem.
Lyle-t addig is felfüggesztjük, amíg a vezetés nem dönt a sorsáról.
Nem csaltam, apa!
- Érted? Esküszöm, hogy nem csaltam! - Ne szólj hozzám, Lyle, kérlek!
Tudod, mi ez a hely?
Ez lesz a családunk sírhelye, itt, a Princeton közelében.
Grover Cleveland, Aaron Burr...
- Tudod, kik voltak ők? - Hogyne. Elnökök.
Persze. Nos,
mit gondolsz, megérdemled, hogy ilyen társaságban nyugodj,
olyan amerikai férfiak között, akikre büszke lehet a családjuk?
Méltónak érzed magad a Menendez névre?
Mit akarsz tőlem hallani?
Nem, apa, nem érzem magam méltónak.
- Most boldog vagy? - Hogy boldog vagyok-e?
Mi a fene vagy te?
Egy átkozott semmirekellő? A család fekete báránya?
Nagy terveim voltak veled, és ez volt a gond.
Mert te mindig szembementél velem.
Talán ha lószart se vártam volna el tőled, akkor viszed valamire.
Te ezt komolyan kérdezed?
- Igen. - Hogy miért vagyunk ilyenek, Erik és én?
Tényleg tudni szeretnéd?
Nem emlékszel? Megvertél és gúnyoltál minket mások előtt.
Na és?
Tőlem akarod hallani?
Ez bántalmazás.
Apa,
ez bántalmazás.
Értem, na és akkor?
- Na és akkor? - Igen, na és akkor?
Megütöttelek, meg mit tudom én. Na és? Emiatt lettél lúzer?
Emlékszel az első kutyánkra?
Khanra? Rettenetes kutya volt. Gyűlöltem azt a korcsot. Na mindegy.
Vettem neki egy nyakörvet, amin szögek vannak, vagyis szegecsek,
amik nem kifelé állnak, hanem befelé.
Ha a nyakörv megfeszül, a szegecsek beleállnak a kutya nyakába.
Ha meghúzod a pórázt, azt az állat azonnal megérzi.
Elég egy apró rántás, és egyből tudja, hogy meg kell állnia.
Amikor sétáltatod, és a kutya húz, cibál, megrántod a pórázt, hogy fájdalmat okozz.
De csakis akkor, ha engedetlen.
Ha úgy viselkedik, ahogy a gazda elvárja, a nyakörv ártalmatlan.
Végül aztán visszakapja a rendes nyakörvet. Ennyi.
Nos, fiam,
sokan úgy gondolják, hogy kegyetlenség ilyesmit adni a kutyára.
De szerintem a többi nyakörv a kegyetlen,
mert a használatuk eredménye egy rakás neveletlen, rángató kutya,
akik kurvára nem tudják, hogy hol a helyük és mi a dolguk.
Amikor arra panaszkodsz, hogy vertelek, tudod, mire gondolok?
Hogy nem ütöttelek elég keményen, Lyle.
Ahogy apám tette velem.
Olyan durván elvert, hogy utána napokig lüktetett a fejem.
Kibaszottul fájdalmas volt.
De tudtam, hogy mit vár el tőlem.
Érted?
Az irántad érzett apai szeretet mondatja ezt velem, Lyle.
Sajnálom, hogy nem ütöttelek eléggé.
Hibáztam.
Sajnálom.
Erik, gyere ide!
Gyere, ülj le!
Ülj le!
Jól van, tessék!
- Ez minek? - A lábgombádra.
Beszéltem pár orvossal a problémádról.
A vény nélküli szerek nem elég erősek, úgyhogy ezt írták fel neked.
Elég erős szer, de... Nem tudom, meglátjuk. Kend rá!
- Hogyan? - Dörzsöld a lábujjaid közé!
Jó alaposan, hogy végezzen a gombával!
- Spray nincs? Amivel ráfújhatom? - Fiam, ez egy gyógykrém.
Uramisten!
Vedd le a cipőd és a zoknid!
Ez annyira egyszerű dolog, Erik. Erre sem vagy képes?
Na jó, megmutatom.
Tedd ide!
Emlékszem, amikor kisbaba voltál,
csak úgy tudtunk elaltatni, ha masszíroztuk a lábadat.
Ilyen aprócskák voltak, most meg... Odanézzenek!
Kicsit csíp.
Az a jó, ha csíp. Azt jelenti, hogy működik.
Rendben, szóval...
Megmondom, mi lesz veled, mert a te döntéseidben nem bízom.
Szerinted elég jó vagy egy teniszösztöndíjhoz?
Nem vagy elég jó. Lyle az volt, de te nem, úgyhogy...
A UCLA közgazdasági képzésére küldelek.
De nem leszel kollégista. Itt maradsz, hogy szemmel tartsalak.
- Várj egy percet, én... - Igen?
Nem, te várj!
Ha hagylak szóhoz jutni,
megint előállsz azzal, hogy...
Mi is akarsz lenni? Férfi modell?
Mi a fasz ez, Erik?
Mi a kibaszott szar ez?
- Mik ezek? - A divatfotóim.
Divatfotók? Erik!
Te talán... Egek!
Komolyan kérdezem.
Homoszexuális vagy?
Istenem!
Komolyan kérdezem. Soha nem látlak csajokkal.
Mi a fenét... Ez hihetetlen. Nem vagyok köteles végighallgatni.
Ülj le!
Nézz rám!
Ne vágj ilyen arcot!
Mellettem fényes jövőd lehet.
Szenátor leszek, te pedig mellettem fogsz dolgozni.
Ehhez viszont kell egy barátnő.
Ott van Janice Shemanski.
- Ne már, apa! - Beszéltem a szüleivel.
Gyönyörű lány. Lehetne akár Miss America is.
- És kedvel. Vidd el a bálra! - Nem.
Nem viszem el.
De. Engem csak az érdekel, hogy készüljön rólatok egy jó kép,
utána Craiggel szophatjátok tovább egymás farkát.
Világos?
Nem. Nem csinálom ezt.
Modell leszek, és színész.
Színművészetire megyek. Már Shakespeare-t is játszottam.
Tehetséges vagyok. És nem maradok itt. Kollégista leszek. Én ezt akarom.
Gyere ide! Indulás felfelé!
Gyerünk a szobádba!
Befelé!
- Apa... - Baszki!
Ne! Sajnálom!
Térdre! Mik azok a kibaszott képek?
Kussolnod kellett volna!
Egy rakás pénzt költöttem a taníttatásodra,
az iskoláidra, a teniszedzéseidre!
És mindezt miért? Hogy kibaszott modell legyél?
Baszd meg!
Ez megvan.
Lássuk...
Egy, kettő, három, négy,
öt, hat, hét, nyolc, kilenc, tíz.
- Tíz. - Apa!
Tíz.
Erik nem használ óvszert.
- Ezt honnan tudod? - Megszámoltam. Tíz darab van.
Az nem fenyeget, hogy felcsinál bárkit. Még barátnője sincs.
Erről beszélek. Nem használ óvszert.
Szerinted...
Nincs barátnője.
Érted? És nem használ óvszert.
És ez téged miért aggaszt?
Mert nem akarom, hogy Erik elkapja az AIDS-et.
- Tehát mégis azt hiszed, hogy... - Halvány fogalmam sincs, de...
Van elképzelésem róla, hogy mit csinál.
Nem hozhat AIDS-et ebbe a házba.
Nem hozhat ide ilyesmit.
Az kizárt.
Erik, gyere ide!
Igen?
Mutasd a péniszedet!
Tessék?
Nem kiütéses?
- Mutasd! Herpeszhólyagjaid sincsenek? - De anya, miért? Mi a...
Kamasz vagy, és közismerten megbízhatatlan.
Mutasd, hadd nézzem!
Anya, már mondtam, én is meg tudom nézni. Nincs rajta semmi.
Látnom kell.
- Rendben. - Látod?
Csakis a higiénia miatt.
Min dolgozol?
Szia! Semmi különös, ez csak a jelölőbizottság anyaga.
Még bőven van idő, de kérnek egy szlogent,
és nem jut eszembe semmi.
Van egy ötletem, de...
Mi a baj?
Mi az?
Szeretlek, Jose.
Szeretlek.
Értem.
És?
Van valami...
- Én csak... - Mi az?
Tudnom kell, mit művelsz a fiúkkal.
Hogy érted?
Vannak bizonyos...
hajlamaid?
Persze ez ostoba gondolat a számtalan viszonyod után, de...
Velem már nem szexelsz.
Nem. Mármint ez a válasz a kérdésedre.
Hogy jut ilyen eszedbe?
Csak úgy tűnt, hogy nagyon aggaszt az AIDS,
különösen, ha Erikről van szó.
Tedd fel a kérdést! Kérdezd meg, amit tudni akarsz!
- Mire vagy kíváncsi? - Jól van.
Szexuális kapcsolatod van a fiúkkal?
Nem mondom el senkinek,
de tudnom kell.
Nem akarok több hazugságot a házasságunkban.
Nem.
Dehogy!
Nem, nincs.
Be vagy rúgva?
Biztos részeg vagy, hogy ilyesmit kérdezel. Ittál?
Ma este? Nem.
Sosem tettem ilyet.
Nem.
Hogy...
Nem is tudom. Talán ideje elmondanom.
Hogy érted, hogy ideje? Megijesztesz.
Van valami, amit nem tudsz.
Nem beszéltem róla. Féltem, hogy reagálnál, mit gondolnál,
hogy hangzana.
Tudom, milyen áldozatnak lenni.
Ismerem a fájdalmat, a zavarodottságot.
Kicsi koromban,
nem tudom, hány éves lehettem, de még pelenkát hordtam, szóval kicsike,
anyám addig simogatta a péniszemet, amíg erekcióm nem lett.
Ennek láttán nevetni kezdett, mert nagyon viccesnek találta.
Én nem is tudtam mire vélni. Csiklandós érzés volt,
és örültem, hogy megnevettettem anyámat.
De később, amikor úgy hat-hét éves lehettem,
Marta, a nővérem összeveszett anyánkkal,
és a fejéhez vágta, hogy nem kéne ezt tennie, mert nem helyes.
Mire anyám azt felelte:
„Ne légy ostoba, Marta! Ez semmiség.”
És tudod, mit? Én is ezt gondoltam.
Hogy anyának igaza van, ez semmiség.
Ma már tudom, hogy ez nem igaz, de akkor,
anyám számára
talán tényleg igaznak tűnt, mert egyeseknek, egy bizonyos kor után
ez tényleg csak ostobaság, egy szórakoztató kis játék volt.
Ártatlan hülyeség,
olyasmi, ami teljesen hétköznapi, ami bármelyik családban megeshet.
Nem nagy ügy.
Már értem, mi zavart meg.
Mert... Igen, megértelek.
A közös zuhanyozás tenisz után.
A birkózás, ahogy megragadom, megérintem őket, de ez teljesen normális.
Az apám is ugyanezt tette velem.
És én...
Én egész életemben azon voltam,
hogy ebből a két fiúból férfit faragjak.
Katonákat.
Hogy néha túlzásba estem? Igen, tudom jól.
Sokat kiabáltam velük, tudom. Néha meg is ütöttem őket. Na és?
Egy csomó dolog van az életemben, amit bánok, amit szégyellek.
De ezt nem.
Szeretlek, drágám. Tudod, miért nem bánom?
Mert szeretlek, és azért,
mert egy család vagyunk.
És csak ez számít.
Egy család vagyunk.
Várj, ez szlogennek is jó lehet!
„Florida egy nagy család.”
Meg is vagyunk.
Gyere, feküdjünk le aludni!
Utálom a gyerekeimet.
Ez borzalmas, de igaz.
Kifordítottak minket önmagunkból,
közénk álltak.
- Nem akarok a nevedben beszélni, szívem. - Csak folytasd!
Nagyon hálás vagyok, hogy ilyen férjem van.
Aki ilyen erős.
Jose, te olyan erős vagy, és én annyira szeretlek!
Szeretlek.
A családunkban sok volt az erőszak.
Apám verte anyámat.
Minden este, a vacsoránál, és nekünk végig kellett néznünk.
Aztán minket is megvert, majd elment.
Ehhez a típushoz vonzódom.
Ezt hogy érti?
A nők olyan férjet választanak, amilyen az apjuk.
- Persze Jose egyáltalán nem hasonlít rá. - Hát nem.
Csak a megjelenése, a fellépése... Nagyon férfias.
- Úgy van. - Értem.
Ütötte már meg Jose?
Nem, dehogy! A fiúkat elvertem néha.
Amit én amúgy teljes mértékben helyeslek.
Szexuális bántalmazás is érte gyerekként?
Nem.
- Jose? - Mi az?
Miért fontos ez?
- Érte bántalmazás? - Ugyan már! Kitty!
- Halló? - Anya, itt Jose.
- Hogy vagy? - Mi? Hány óra van?
Anya, te...
Emlékszel, valamikor régen megígértem,
hogy egyszer elmondom neked, mekkora fájdalmat okoztál.
- Miről beszélsz? - Ne, kérlek!
Ne kezelj úgy, mint egy idiótát!
Jól tudod, hogy mit tettél. Ne kelljen kimondanom!
- Mi az ördögről beszélsz? - Tudod te azt, anya.
Pontosan tudod, miről beszélek. Még gyerek voltam.
Marta tudta, hogy rossz dolgot teszel, de te megaláztad őt, úgy bántál vele...
mintha teljesen hülye lenne!
Ostobának érezte magát miattad.
És amikor idősebb lettem, és mondtam, hogy én is tudni akarom,
velem is úgy bántál, mintha egy idióta lennék, emlékszel?
- Emlékszel? - Nem tudom, miről beszélsz.
Mi az, hogy nem tudod, miről beszélek?
Arról, ami veled is történt! Marta elmondta nekem!
Marta mesélt a bácsikádról. A nevére már nem emlékszem.
Aki folyton részeg volt.
Amikor még gyerek voltál, fogdosott, és mindenfélét tett veled.
- A nővéred egy hazug, irigy... - Fogalmad sincs, mi a picsáról beszélek!
Mr. Menendez végrendelkezik. Intézzük el!
Remek, megjött a mókamester! Gyere be!
Mit tervezel? Felnyitjuk?
Nem. Menjünk be oda!
Csak át akarok beszélni veled néhány eshetőséget.
Újabban sokat merengtem a múlton,
és meg akarok változtatni néhány dolgot az életemet és a hagyatékomat illetően.
- Rendben? - Hogyne. Remek. Lássunk neki!
Igen, Európába repültem Jamie-hez, mert szeretem,
és szerintem az utat anyáéknak kellett volna állnia.
Jézusom, nevetségesek vagytok!
Részemről ennyi.
Én többet nem jövök ide.
- Kitty... - Nem. Kizárt.
- Sajnálom, hogy megszültelek. - Nem mondhatsz ilyet.
Apátok átkelt az óceánon.
Én szépségkirálynő voltam, de feladtam mindent,
pedig lehettem volna filmsztár, mint Kim Novak.
És miért? Értetek?
Erik, térjünk vissza arra, hogy szégyelled magad a kocsid miatt!
Mesélnél erről?
Nos, egy Ford Escortom van, ami kibaszottul égő.
Fogd már be, az istenért!
Mi az?
- Miért nézel így ránk? - Nem mosolyoghatok rátok?
Ugyan!
Hisz remekül elbeszélgettünk dr. Oziellel.
Nagyon köszönöm.
És itt ül a gyönyörű feleségem is.
Mi mást mondhatnék?
Gyakorlom a mosolygást,
mert öt perc múlva végzünk itt,
és lemegyünk a Searsbe együtt, mi négyen.
Csodálatos!
Kitty, arrébb húzódna kicsit? Lyle felé.
Még egy hatalmas mosolyt kérek!
Nahát, azok a ragyogó fehér fogak! Micsoda család!
És...
Szerintem ez a legjobb.
Tessék.
CSATORNÁNK BEMUTATJA
SZÖRNYETEGEK: A LYLE ÉS ERIK MENENDEZ-SZTORI
A feliratot fordította: Kisházi Viktória