CARBONDALE, ILLINOIS
Îmi cer scuze.
Bună!
Îmi place cine ești.
Ce vrei să spui?
Ești atât de...
americancă.
Și tu nu ești... deloc.
Da! E iubita mea!
Ești prea tânăr ca să te însori.
Dar destul de matur cât să vin cu Carlos și să încep de la zero.
Jose, n-o să repet. Am spus nu!
Sunteți prea tineri. Termină cu prostia asta!
Cândva, îmi voi face curaj și-ți voi spune cât m-ai rănit.
„Jose” înseamnă „Joseph” în spaniolă?
Într-adevăr.
Joseph e un nume frumos.
Nici nu l-ai putut privi în ochi!
- Gândește-te bine! - Nu înțelegi, mamă! Îl iubesc!
A fost o plăcere să vă cunosc. Haide! Să mergem!
E-n regulă.
N-avem nevoie de ea. Ne descurcăm singuri.
Vă declar soț și soție!
E ca un vis.
Sunt Kitty Menendez.
Chiar e un vis.
E visul american.
Îți voi oferi totul. Mai mult decât credeai că e posibil.
MONȘTRI: POVESTEA FRAȚILOR LYLE ȘI ERIK MENENDEZ
Îmi urăsc copiii.
Mai bine recunosc direct.
Tot o să mă tragi de limbă.
De fapt, sunt niște paraziți.
Nu doar ai mei. Copiii, în general.
Îți iau calciul din oase pe măsură ce cresc în tine.
Îți distrug corpul și te mănâncă de viu.
Copiii mei?
Nu știu. Lyle?
Nu poți renunța. Ai lucrat doar o lună.
Mamă! Găsesc mai mulți bani nenorociți
și în coșul meu de rufe!
Înțelegi asta?
Lyle mă sperie.
Erik e...
Fir-ar să fie!
Erik e jalnic.
Totuși, îmi pasă de ei în felul meu.
Foarte mult.
Când dorm adânc,
încă mă simt legată de ei.
Cordonul ombilical încă ne ține împreună.
În adâncul nopții, îmi amintesc cum erau băieței.
Și încep să-i iubesc din nou.
Dar, de obicei,
abia îi recunosc.
Parcă îmi văd viața printr-un geam aburit.
E o distanță între noi.
Și soțul meu?
Mă simt exclusă.
N-am parte de Jose cât mi-aș dori.
După ce am născut,
Lyle și Erik mi l-au luat pe Jose.
Băieții ăștia încearcă mereu să-mi fure iubirea vieții.
Băieții ăștia și femeia cu care se culcă.
Louise cred că o cheamă. De ani întregi se tot întâlnesc.
Și înțeleg. Chiar înțeleg.
Doar încearcă să scape de haosul de acasă.
Haosul reprezentat de Lyle și de Erik.
Doar renovarea casei mă mai bucură.
Va arăta minunat.
Jose mă lasă să fac ce vreau.
Și săptămâna viitoare am un lifting facial,
sunt neobișnuit de optimistă.
Sper să dea bine înainte de sărbători.
Cred că lui Jose îi va plăcea.
O mică ajustare înainte de Crăciun.
- Și ăsta? - E drăguț.
Nu, verdele e prea tradițional, nu?
Mi-am făcut lifting pentru tine și nu spui nimic?
Am spus-o când am plătit operația estetică: arăți grozav.
Pari înviorată. Arăți superb.
Dar trebuie să ai grijă de corpul tău, te rog!
Vreau să slăbești 4 kg.
Unde sunt băieții? Le-am spus să nu întârzie.
Mai avem timp să mutăm brazii.
Unul, în fiecare cameră! Ajută-mă!
Cel verde e frumos. Să-l păstrăm pe ăsta! Haide!
E Ajunul Crăciunului. Trebuie să fie perfect.
Nu doar frumos, ci perfect.
Fir-ar! Au ajuns!
Nu-i lăsa să intre încă!
Unde ați fost? V-am spus.
Ce? La o petrecere de Crăciun.
Ne dăm cadourile azi, fiindcă Lyle are turneu mâine.
- Tată, e Ajunul Crăciunului. - Stați!
E Ajunul Crăciunului, dar ai tenis dimineață.
E turneul de sărbători.
De asta ne dăm cadourile în seara asta.
De asta v-am spus să nu întârziați, bine?
Crăciun Fericit!
Uitați-l!
Ce chipeș ești, Moșule!
Mulțumesc!
Crăciun fericit! Ăsta e pentru tine, draga mea.
„Draga mea”.
- Erik, Moșul nu e însurat? - Ba da.
Mamă, cum să-i faci asta dnei Crăciun?
Ăsta e pentru tine și ăsta e pentru tine.
O carte.
Perfect.
I-ați luat ceva mamei voastre?
Nu ne-ați spus că luăm cadouri anul ăsta.
Ba v-am spus.
V-am zis că e Crăciunul. Oferim cadouri de Crăciun.
Deschide-l!
Ce frumoasă e, scumpule!
- Doar atât e acolo? - Ce?
Întrebam dacă e doar atât acolo.
Doamne, o mașină? Un Mercedes Benz?
Moșule!
Ce? Moșule! Trebuie s-o văd!
Uitați-vă la ea!
E decapotabilă!
Doamne! Trebuie să-i arăt Aliciei! Mă întorc imediat.
Așa e iubirea. Asta înseamnă iubirea. Acum, ale voastre.
E drăguț că mama primește un Mercedes, iar noi, cărți.
Ce drăguț din partea ta, tată!
Da. E o carte.
Când am venit cu mama voastră la New York, n-am putut fi decât spălător de vase.
Nobil în Cuba și servitor în America, nu?
Curățam salivă și mizerie de pe farfurii.
Doar acolo m-am putut angaja.
Și managerul avea o copie a acelei cărți.
Iar eu o citeam în pauze, nonstop.
Și asta a ajuns biblia mea despre cum să devii cineva în țara asta.
De ce sunt atâtea pasaje înnegrite?
Am înnegrit aburelile, că erau destul de multe.
Dar ce a rămas... Cuvintele...
Trebuie doar... Ascultă!
Trebuie doar să le învățați. Pe de rost.
„Azi voi fi stăpânul emoțiilor.”
„Azi voi fi stăpânul emoțiilor mele.
Din acest moment, sunt gata să controlez orice personalitate se trezește în mine.
Îmi voi controla stările prin acțiuni pozitive.
Când îmi controlez stările, îmi controlez destinul.”
Bine, băieți?
Alo?
- Jose Menendez? - La telefon.
Sunt detectivul Mills, de la poliția din LA.
Bună ziua! Cu ce vă pot ajuta?
Domnule, sunt aici cu băieții dv.
Cu băieții mei? Cum adică? Cu fiii mei?
Da. Domnule, i-am arestat azi-dimineață.
Credem că sunt implicați într-o serie de spargeri din zonă.
Tată, așteaptă!
- Tată! - Urcați în mașină!
N-am jefuit casele alea, da? Nu le-am jefuit.
Tată, eu și Erik...
Știm că ai venit de la muncă. Ne pare rău.
Vrem să-ți spunem cât te apreciem.
Futu-i!
Stai naibii în mașină!
Nu... Nu te apropia, te rog!
Tată?
Vezi cum e iazul aici?
Îl vreau aici.
Vreți să mut 60 cm iazul cu pești koi? Bine.
Cu asta și cu noua cameră de duș, se dublează bugetul.
Care cameră de duș? Nu facem niciuna.
Cea pe care o vrea soțul. Cu multiple capete de duș.
Ca o baie romană, așa a zis.
Ne mutăm.
Am găsit o casă în Beverly Hills. Plecăm într-o săptămână.
Ce? Din cauza mucegaiului?
E o nebunie. E doar puțin mucegai.
Nu, din cauza fiilor noștri.
Sunt infractori. Delincvenți.
Conduc o bandă criminală aici, în Calabasas.
Numele Menendez e distrus.
E distrus în orașul ăsta.
O luăm de la capăt într-un loc nou,
unde pot supraveghea reabilitarea noastră ca familie.
Sunt umilit, Kitty.
Asta e casa visurilor mele.
O păstrezi și continui renovările.
Ne mutăm până când pleacă Erik la facultate,
apoi ne întoarcem peste doi ani.
Până atunci, sper că rușinea de care m-au umplut
va fi doar o amintire
și că voi putea să mă plimb fără să-mi fac griji.
Salut, Michael! Ce mai faci? Bine?
Știu, scumpo.
Dar începe să împachetezi!
Ține asta!
Stați! Nu acolo. În sufragerie, vă rog!
Alo?
Alo! Sunt Jose Menendez.
Orice ți-ar spune fiii mei, să nu îi crezi!
Sunt mincinoși. Sunt fabuliști. Sunt sociopați.
Și vreau să știi asta. Bine?
Îi aduc pentru că tribunalul spune că trebuie.
Sper că pot fi reparați.
Nu știu dacă mai poate cineva acum.
Dar succes! Ne vedem mâine. Pa!
Cred că acele spargeri au fost, în multe feluri, un strigăt de ajutor.
- Am trecut prin multe. - Da.
Și...
Acasă nu e mereu ușor. Deci...
De ce nu e ușor acasă?
Da? De ce nu e ușor acasă? De ce?
Hainele. Ce e?
E greu să cumperi haine și pantofi în valoare de mii de dolari?
- Nu, dle Menendez... - Taci dracului!
Eu te plătesc. Știi asta.
E greu că eu și mama voastră v-am oferit toate șansele posibile?
Sau e și mai greu să aveți tot ce vă doriți,
tot ce aveți nevoie?
Nu mă pricep.
Băga-mi-aș!
Bine.
Doctore?
Doamne! Băieți, sunteți...
jalnici.
Sunt jalnici, serios.
Hai! Sus!
Tu, ridică-te! Mergem la Mr. Chow!
Bine.
Distracție plăcută cu ei! Copiii ăștia sunt mândria noastră.
Vrei să recapitulăm?
Da. De ce nu? Da.
Membrii trupei Menudo sunt copii.
Ce se întâmplă când cresc sau, mai rău, cer mai mulți bani?
Când vocea unui membru Menudo se schimbă,
e înlocuit de un artist mai tânăr.
Când un membru Menudo cere mai mulți bani,
e înlocuit de alt artist.
Futu-i! Eu i-am făcut așa?
Copiii mei...
Crezi că eu i-am făcut așa?
Cum anume?
Niște ratați leneși și inutili.
E vina mea?
- Cum să fie vina ta? - Știi la ce mă refer.
Când am venit în țara asta, aveam 16 ani.
Șaisprezece ani.
Familia mea m-a urcat în avion. N-aveam nimic.
Cunoșteam doar o persoană aici.
Adică...
Scuze!
Ai auzit povestea asta des, nu?
De fapt, nu.
Când îți iubești soția, copiii, când lucrezi unde apuci.
Nu știam engleză, am șters mese, am curățat podele, orice.
Și o întâlnești pe femeia iubită,
care îți face doi copii frumoși, doi băieți.
Îi ești recunoscător ei, îi ești recunoscător țării.
Vrei să le oferi tot ce ești,
tot ce ai, tot ce deții.
Dar...
parcă s-au ales doar cu aere, se simt îndreptățiți să aibă orice.
Iar eu am luptat din greu. Am luptat pentru tot.
Dar ei vor doar să li se ofere totul,
totul de-a gata, să primească mură-n gură,
fără luptă, efort sau sacrificiu.
Mi-e rușine cu ei.
Mi-e rușine cu mine, cu felul în care i-am crescut.
Trebuie să ajungă singuri.
Scuze!
Dar ei înțeleg viața fix pe dos. Fix pe dos.
Nu ești un tată rău, Jose.
Dacă nu te superi, să știi că uneori ești dur cu ei...
Dar ce altă opțiune am
în acest moment?
Spune! Crezi că-mi place să fiu așa?
Crezi că-mi place să țip la ei?
Nu. Nu-mi place.
Dar, dacă nu țip și nu îi ameninț,
nemernicii ăia nu ascultă,
le sparg casele oamenilor și le vând bijuteriile de familie.
Ce naiba e asta?
N-ai făcut tu asta.
N-am făcut eu asta?
Nu știu. Eu cred că da.
Eu cred că da. Da.
Futu-i!
Cum să procedez, Marzi?
Cu toate.
Cu toate astea?
Pur și simplu nu merge. Nu merge.
Nu merge.
Ce naiba ne facem cu ei?
Ce faci?
Doar beau o cafea.
Scumpule, e 5:30 dimineața.
Nu te iubesc, Kitty.
Nu-mi iubesc fiii.
Nu iubesc familia asta.
Cred că familia asta e un eșec.
Eu sunt un eșec. Dar, draga mea...
Doamne, tu! Ești o ratată.
- Ești bețivă, iei pastile. - Încetează!
Nu te-am iubit niciodată. Ce dracu'?
Voiam să am o familie. Asta e tot. Era visul meu.
Știi ce?
Visul a eșuat.
Futu-i!
De ce faci asta?
Urmează să plec cu avionul la New York.
Trebuie să fac mai mulți bani, fiindcă de asta aveți nevoie.
Mai mulți bani. Știi ce? Nu mai mint.
Nu pot să mint că te iubesc.
Nu pot să mint și să-ți spun că iubesc familia asta.
- Cred că ești beat, dacă spui asta. - Nu sunt beat.
Îmi pare rău. Vorbesc serios, Kitty.
Vorbesc serios.
Mersi mult, Jose!
Salutări amantei!
Gata cu minciunile? De ce nu spui despre ea?
Îmi spui, fără pic de emoție, că nu m-ai iubit niciodată?
Să-ți fie rușine! E o minciună!
M-ai iubit de când m-ai văzut, Jose Menendez.
M-ai iubit cu toată ființa ta.
M-ai adorat.
Ai iubit totul la mine.
Nu spune că nu m-ai iubit, eu știu că m-ai iubit.
Nu arăt bine. Sunt o epavă.
Nu mă descurc cu băieții.
Lyle mă sperie de moarte.
Am încercat să mă sinucid.
N-a mers. Am eșuat.
Am eșuat și la asta.
Am luat o mână de pastile, dar m-am trezit.
Mă simțeam grozav.
De parcă trăsesem un pui de somn!
Și acum, în fiecare zi,
încerc să dau înainte fără să mă gândesc să mă sinucid.
Nu-mi amintesc ultima dată când... Acum doi ani, de Crăciun?
Nici nu mai știu.
Pentru că, în fiecare zi, de când m-ai târât în Beverly Hills,
departe de orice prieteni pe care i-am avut,
și mi-ai dat un card ca să mă simt mai bine...
În fiecare zi mi-am dorit să mor.
Kitty...
Haide! Culcă-te la loc!
Tu ești tipul nou. Nu știi nimic despre muzică.
Unde ai lucrat înainte de RCA?
La Hertz.
Ești tipul care închiria mașini!
De ce l-ar trimite la negocieri pe tipul care închiria mașini?
Fiindcă muzica latino e pe cale să se dezvolte cu 400% până în 1990.
Sunt din Cuba. Mă numesc Jose Menendez.
Și îți voi oferi 30 de milioane de dolari ca Menudo să semneze cu RCA Records.
Chiar umbli cu vrăjeli.
Era să pic în plasă!
Dar care e oferta? Vorbesc serios acum.
Vorbesc serios. Oferta este de 30 de milioane. Ce părere ai?
Îl cunoști pe șahul Iranului? Îți dau avionul lui, dacă vrei.
Vreau Menudo peste tot. Pe automatele de Cola. Pe sufertașe. Figurine.
Va fi cea mai tare trupă din lume.
Treizeci de milioane. Ce zici?
Păi... să vedem!
Exact.
Da, clar. Am încheiat afacerea.
Știu. Cu plăcere!
Desigur. Pa!
Ai folosit săpun?
Cum adică dacă am folosit săpun?
- Mi-ai zis să fac duș. - Și?
Ai folosit săpun?
- Da. - Bine.
Deci ești om de afaceri, da? Se pare că ai încheiat o mare afacere.
Gata! Nu mai vorbi!
Nu-s precum majoritatea clienților tăi.
Nu prea fac asta.
Ai fi surprins.
Ce știi despre Roma antică?
Despre greci. Și spartani.
Ei l-au creat pe om altfel decât e creat acum.
- Trăgându-și-o reciproc? - Doamne!
Cât de superficial!
Cineva ca tine nu înțelege.
Tu pui o etichetă. Nu asta făceau romanii.
Bine. Ce făceau?
Se apropiau unul de altul.
Învățau ce e durerea.
De ce era nevoie ca să suporți durerea adevărată.
Erau mereu împreună, făceau totul împreună.
Se iubeau.
Nu suportau să-și piardă un camarad în luptă,
căci se simțeau de parcă se pierdeau pe ei înșiși.
Cu acest concept, au construit o forță de luptă uimitoare,
cum n-a mai văzut lumea niciodată.
Și totul s-a întâmplat foarte natural,
cu soldați care se învățau reciproc ce însemna să fii bărbat adevărat.
Bine, dacă așa vrei să-i spui tu.
Nu. Stai jos! Haide! Fără porcării de poponari!
Nu-mi plac cuvintele astea.
Cuvintele astea te fac să vrei...
să mă lovești?
Da. Mă fac.
Bine.
Nu-ți da jos tunica!
Vreau să te așezi în patru labe,
să te târăști până aici
și...
să-mi dai jos tunica cu gura.
Stai!
Bine. Hai odată! Hai!
Haide!
Futu-i!
Să te văd!
Da!
„Bună seara, mamă! Bună seara, tată!”
„Vocea lui vrea să pară plină de compasiune, dar ura îl copleșește.
Luminile-s stinse, camera coboară pe scări,
iar țipătele...”
„Țipăte”? Ar trebui să fie „țipete”.
Da.
Mamă, ai scris „țipăte” în loc de „țipete”.
Ce dracu'? Acum trebuie să dactilografiem iar toată pagina asta!
Calmează-te! Cum adică trebuie s-o dactilografiem?
Eu transcriu și dactilografiez.
Ai scris „țipăte”. M-am luat după tine.
Fir-ar, frate! Ți-a zis-o mama.
Mamă, trebuie să corectezi totul înainte să citim,
pentru că acum trebuie refăcută!
Așa e, mamă. Mereu strici lucrurile. Pe bune!
Nu mai vorbiți așa cu mine!
Mereu vă luați de mine când e tatăl vostru plecat.
Nu mai rezist.
Voi doi sunteți hoți. Amândoi sunteți psihopați.
Mai bine ne-aș otrăvi pe toți.
Mamă, calmează-te!
Taci!
Ești un nemernic, distrugi vieți.
Dactilografiază-ți tu scenariul!
Și, Craig, nu poți rămâne la cină. Scuze, nu sunt restaurant.
- Ce e în asta? - Cum adică? E sos ragu.
Nu, are...
- Erik, nu mânca aia! - E ca scorțișoara.
- Mamă, ai pus ceva în asta sau... - Despre ce vorbești?
Ne-ai otrăvit?
Am făcut cina pentru toți...
Pe naiba! Ne-ai zis că ne otrăvești și asta ai făcut.
- Glumeam. Hai să... - Erik, haide! Ești nebună.
Mergem la Hamburger Hamlet...
Poate că ar trebui să vă otrăvesc!
În sfârșit, vă uitați la mine cu frică și cu respect!
Poate că ar trebui s-o fac.
Deci, Hamlet? Da.
Bună!
Salut!
Am terminat-o cu ea. S-a terminat. Gata.
Mă întorc la soția mea.
Hărțuitoarea? Psihopata cu care nu mai vrei să te culci?
Știi ce s-a întâmplat?
Am semnat cu Menudo.
Mulțumesc.
Felicitări! Pare o călătorie productivă.
Mulțumesc.
Ce mai faci? Ce s-a întâmplat cu băieții? M-a sunat Erik.
Eram în salonul United Airlines, exact înainte de zbor.
Era foarte supărat.
Ce s-a întâmplat între tine și băieți?
Fac schimbări pozitive pentru familia asta.
Bine? Trebuie să faci la fel.
Nu mai lua atâtea pastile! O să ajungi epileptică.
E furia mea de vină. Mă copleșește.
Bine.
Bine. Te voi ajuta.
- Da? - Da.
Bine. Cum?
Ce ai spus anul trecut despre terapia de cuplu?
Mai vrei?
Hai la terapie! Cauți un terapeut bun și mergem.
Voi repara familia asta.
Acum mă ocup de cei doi copii de la etaj.
Da.
Trezește-te!
Trezește-te naibii!
Trezește-te! Îmbracă-te!
Hai! Trezește-te!
Bună!
Știu cine sunteți.
- Eu nu... - Nici să-ți ceri scuze nu știi?
Care e suma obiectelor care v-au fost furate?
- Furate de noi. - Furate de noi.
Bună!
V-am jefuit casa.
Îmi pare rău. Nu trebuia să fac asta.
Îmi pare tare rău.
Erik, singura rezolvare e să îți asumi tu totul.
- Stai! Ce? - Îi vei spune psihologului.
Îi vei spune că a fost ideea ta, apoi vei anunța și poliția.
Ești minor. Eu, nu. Asta mi-ar distruge viața.
Nu e corect!
Vei face muncă în folosul comunității.
Vei culege gunoiul de pe autostradă.
Cui îi pasă? E ușor. Nu te mai plânge atât!
Lyle încă nu și-a distrus viața de tot. Încă.
Mai are o șansă.
Pentru asta e nevoie de cazier curat și de diplomă de la Princeton.
Bine? Apoi, afaceri și politică.
Oricum, a fost ideea ta, Erik.
Fir-ar să fie!
Evident, n-am fost tatăl de care aveați nevoie.
E evident. Dar...
asta se schimbă. Chiar acum.
Vă scap de problema asta. Dar e ultima dată.
Alo! Voi doi!
Mă auziți?
Gata cu ajutoarele!
Descurcați-vă!
- Putem vorbi puțin? - Sigur.
Mă întrebam dacă ai de gând să-l suni înapoi pe Jack.
Încasările Menudo din acest trimestru. Vrea o raportare nouă.
Îți place la Miami?
Da, sigur.
Cât să te muți acolo?
Închide-o!
Stai jos!
Încă o înțelegere de 20 de milioane. De atât am nevoie. Și apoi...
Bum! Merg în Florida.
Cumpăr un complex.
Candidez pentru Senat. Îl dobor pe Castro.
Mama mă-sii! Fuera!
Mi-ar prinde bine ajutorul tău. Ai vrea să vii cu mine?
Nu e nevoie să-mi spui acum. Gândește-te!
De parcă ai fi înconjurată de muzică.
Credeam că voi fi ca Joe Kennedy,
să le deschid calea copiilor mei în politică.
Dar...
Nu.
Nu. Nu copiii ăștia. Nu.
Mă rog, deci...
Dacă vreau visul american, trebuie să-l împlinesc singur.
Pentru mine.
Gândește-te și rămâne între noi!
Ia asta, te rog!
Și fă-mi legătura cu Jack! Îl sun acum.
- Marzi, vrei să știi un secret? - Sigur.
Nu știu nimic despre industria muzicală.
Poftim!
- La ce ne uităm în seara asta? - L.A. Law.
Bine.
Uită-te la noi!
Doi grăsuni.
Fără să fumăm. Îndopându-ne cu zahăr.
În seara asta, facem ceva distractiv împreună.
Nu pot fi văzut fumând în public, dacă voi candida pentru o funcție.
Nu pot.
- E un obicei murdar. - Da.
Cică și Nancy Reagan fumează în privat.
Nu-ți ajunge?
Jose Menendez.
Bună ziua, dle Menendez! Charles Deere, decanul de la Princeton.
- Da. - Putem vorbi puțin?
Da.
Marzi, un bilet spre Newark! Mă duc cu limuzina la aeroport.
Avem un cod strict când vine vorba de copiat.
Chiar nu-mi permit să fiu flexibil.
Lyle va fi suspendat de la Princeton, până la evaluarea consiliului.
Tată, n-am copiat.
- Bine? Jur că n-am copiat. - Nu vorbi cu mine, Lyle! Te rog!
Știi ce avem aici?
Locurile de veci cumpărate pentru familia noastră, lângă Princeton.
Grover Cleveland, Aaron Burr.
- Știi cine au fost? - Da, președinți.
Bine.
Crezi că meriți să fii îngropat aici, în compania lor,
americani care și-au umplut familiile de mândrie?
Simți că meriți numele Menendez?
Nu știu ce vrei să spun.
Nu, tată,
nu merit.
E bine așa?
„E bine așa?”
Ce ești, Lyle?
Ești o sămânță rea, o buruiană sau ce? Ce ești?
Aveam așteptări de la tine. Asta a fost buba.
Pentru că tu aveai să faci mereu fix opusul.
N-ar fi trebuit să am așteptări, ca tu să-mi dovedești că greșesc.
Chiar mă întrebi asta?
- Da. - De ce sunt așa cum sunt? Eu și Erik?
Chiar ești curios?
Dar când ne lovești
și ne jignești de față cu alții?
Ce-i cu asta?
Vrei s-o spun eu?
Ăsta e abuz.
Tată, ăsta e abuz.
Bine. Și ce-i cu asta?
- Ce-i cu asta? - Da, ce-i cu asta?
Te-am lovit. Și orice altceva. Ce-i cu asta? De asta ești un ratat?
Îți amintești primul câine pe care l-am avut?
Khan? Era un câine groaznic.
Uram câinele ăla.
Mă rog! M-am dus să-i cumpăr o zgardă
cu țepi sau ceva.
Dar nu erau la exterior, ci la interior.
Când se strânge o astfel de zgardă, gâtul câinelui e înțepat.
Dacă tragi de lesă, câinele simte.
Câinele simte și cea mai mică smucitură
și știe ce vrei, adică să se oprească.
Când plimbi câinele, iar el vrea să fugă sau să se tragă,
smucești lesa, iar pe el îl doare.
Dar îl doare când nu se supune.
Dacă e cuminte și face ce vrea proprietarul,
zgarda nu îl rănește.
După o vreme, primește o zgardă obișnuită și gata.
Acum, fiule,
mulți oameni cred că zgărzile alea sunt nemiloase.
Eu cred că celelalte zgărzi sunt nemiloase,
fiindcă dau naștere unor câini care se poartă urât, care se trag,
câini care habar nu au
cine sunt sau ce ar trebui să facă.
Știi ce cred eu când te plângi că te-am lovit?
Cred că nu te-am lovit destul de tare, Lyle.
Cum m-a lovit tata.
Mă lovea așa de tare, de mă durea capul zile întregi. Adică...
Era foarte dureros.
Dar știam exact ce așteptări avea.
Bine?
Ca tată care te iubește, Lyle,
îmi pare rău că nu te-am lovit destul.
E vina mea.
Și îmi pare rău.
Erik!
Vino aici!
Vino, stai jos!
Stai jos!
Bine, deci... Uite!
- Pentru? - Micoză.
Am vorbit cu mai mulți doctori despre problema ta.
Medicamentele la liber nu-s eficiente. Ți-am luat unul pe rețetă.
E un unguent foarte puternic, dar... Nu știu. Încearcă-l!
Cum?
Îl freci între degete.
Îl freci bine, ca să omoare ciuperca.
- Există și spray? Pot să dau cu spray? - E o cremă medicamentoasă.
Doamne!
Descalță-te și scoate-ți șosetele!
E ceva de bază, Erik. Cum de nu știi asta?
Bine, îți arăt eu.
Hai!
Îmi amintesc când erai bebeluș.
De fapt, adormeai doar dacă îți masam picioarele.
Erau tare mici. Și uită-te la ele acum!
Ustură puțin.
Așa și trebuie. Înseamnă că funcționează, nu?
Bine, deci...
Te anunț ce va urma, pentru că nu am încredere în judecata ta.
Credeai că vei juca tenis la facultate?
Nu ești destul de bun. Lyle era destul de bun.
Tu nu ești destul de bun. Deci...
te înscriu la Administrarea Afacerilor, la UCLA.
Nu vei sta la cămin. Vei sta acasă, ca să fiu cu ochii pe tine.
Stai! Stai așa!
- Eu... - Ce?
Tu stai așa!
Dacă te las să vorbești,
începi să-mi spui cum vrei tu să ajungi...
Ce? Model?
Ce naiba sunt astea, Erik? Ce naiba e...
Ce naiba e aia?
- Ce sunt? - Pozele mele de model.
Poze de model? Erik!
Ești... Doamne!
Spune sincer:
ești homosexual?
Vai de mine...
Te întreb fiindcă nu te-am văzut cu nicio gagicuță niciodată.
Ce tot... E incredibil! Nu sunt obligat să ascult asta.
Stai jos!
Uită-te la mine!
Lasă privirea asta!
Îți ofer un viitor alături de mine.
Când voi fi senator, vei lucra cu mine în politică.
Pentru asta, ai nevoie de o iubită. Janice Shemanski.
- Nu, tată! - Deja am vorbit cu părinții ei.
E frumoasă. Seamănă cu Miss America. Haide!
Te place. Te duci cu ea la bal.
Nu fac asta.
Te duci cu ea la bal,
fiindcă mă interesează imaginea,
apoi tu și prietenul tău, Craig, puteți să vi le sugeți, bine?
Nu. Nu fac asta.
Vreau modeling și actorie.
Și specializarea va fi Teatru, fiindcă am jucat în piese de Shakespeare.
Joc foarte bine.
Nu voi locui aici, voi sta la cămin.
Asta vreau eu.
Vino! Hai să mergem sus!
Să mergem în camera ta!
Treci înăuntru!
- Tată. - Futu-i!
Îmi pare rău!
Jos! Ce sunt pozele alea?
N-ar trebui să spui nimic!
Nu pot să cred că am investit atât în cursuri,
în școală, în lecții de tenis!
Ce dracu'? Și tu ce vrei să fii?
Model?
Futu-i!
E în regulă. Gata.
Bine.
Uno, dos, tres, cuatro,
cinco, seis, siete, ocho, nueve, diez.
Diez.
Tată!
Diez.
Erik nu folosește prezervative.
- De unde știi? - Pentru că le-am numărat. Zece.
Nu va lăsa nicio fată însărcinată. Nu are iubită.
Asta spun și eu. Nu folosește prezervative.
Crezi că e...
Nu are iubită.
Bine? Și nu folosește prezervative.
Și de ce ești îngrijorat?
Pentru că nu vreau ca Erik să aibă SIDA.
Deci crezi că e...
Nu știu, dar...
Știu ce cred eu că face.
Nu poate aduce SIDA în casa asta.
Nici vorbă.
Erik, vino aici!
Da?
Vreau să-ți verific penisul.
Ce?
Dacă ai bășici.
Lasă-mă să mă uit, te rog! Și răni de herpes.
Mamă, de ce? Ce tot... Ce?
Ești adolescent și știm că nu ești de încredere.
Lasă-mă să mă uit, te rog!
Mamă, ți-am spus și data trecută: mă uit singur, nu am nimic.
Trebuie.
- Bine. - Vezi?
E vorba despre igienă.
La ce lucrezi?
Bună!
La nimic. Doar comitetul de analiză.
Adică, încă e devreme, dar e nevoie de un slogan,
iar mie nu-mi trece niciunul prin cap.
S-ar putea să-mi vină ceva, dar...
Ce e?
Ce?
Te iubesc, Jose.
Te iubesc.
Bine.
Și ce?
Există...
Eu doar...
Ce e?
Vreau să știu ce ascundeți tu și băieții.
Ce vrei să spui?
Ai...
înclinații?
E stupid să zic asta, fiindcă ai avut multe aventuri.
Doar că nu mai facem sex deloc.
Nu. Ce întrebi tu, nu.
De ce ai spune asta?
Doar că... Pari foarte preocupat de SIDA.
Mai exact, în privința lui Erik.
Pune-mi întrebarea! Haide, Kitty! Pune-mi întrebarea!
- Ce anume mă întrebi? - Bine.
Se întâmplă ceva sexual între tine și băieți?
Nu voi spune nimănui.
Doar... trebuie să știu.
Nu vreau să mai existe alte minciuni între noi.
Nu.
Nu se întâmplă.
Doamne, ești beată?
Sigur ești beată, de întrebi așa ceva. Ești beată?
În seara asta? Nu, nu sunt.
Nu, n-am făcut asta niciodată.
Nu.
Adică, ce...
Nu știu. Poate că e momentul să-ți spun de ce.
Cum adică „momentul”? Mă sperii.
Ți-am ascuns ceva.
Nu ți-am spus știind cum vei reacționa, ce vei crede,
cum ar părea.
Știu ce înseamnă să fii abuzat.
Durerea și confuzia provocate.
Când eram mic,
nu-mi amintesc câți ani aveam,
dar încă foloseam scutece, deci eram mic.
Mama mă mângâia pe penis până aveam erecție,
apoi începea să râdă, pentru că i se părea amuzant.
Nu știam ce să cred despre asta, pentru că mă gâdila
și îmi plăcea să-mi fac mama să râdă.
Dar, mai târziu, când am crescut, aveam șase, șapte ani,
Marta, sora mea, s-a certat cu ea
și i-a spus: „Mamă, nu mai face asta! N-ar trebui. Nu e normal.” Iar...
mama i-a spus:
„Marta, nu mai fi prostuță! Nu e nimic.”
Și știi ceva?
Când am auzit asta, m-am gândit: „Are dreptate. Nu e nimic.”
Adică, e...
Acum știu că a fost greșit, dar, atunci,
pentru ea,
poate că nu era.
Pentru acești oameni, oameni de o anumită vârstă,
pentru ei, era ceva...
Era o prostie, ceva amuzant, ceva...
stupid, poate.
Era ceva care se întâmplă în viața reală,
într-o familie adevărată.
Nu-i chiar așa de grav.
Da. Știu de ce ești confuză.
Din cauza... Da, înțeleg.
Pentru că fac duș cu ei uneori, după tenis.
Mă lupt cu ei, îi apuc, îi ating.
Haide! E absolut normal.
Și tatăl meu făcea asta cu mine.
Și eu...
am încercat toată viața
să fac bărbați din băieții ăștia doi.
Soldați.
Am exagerat uneori?
Da, știu.
Am țipat mult. Știu asta.
Îi lovesc uneori. Ce dracu'?
Și am regrete în viața mea. Mi-e rușine cu multe lucruri.
Dar nu cu asta.
Iubirea mea, te iubesc. Știi de ce nu regret?
Pentru că te iubesc și pentru că suntem o familie.
Asta contează.
Suntem o familie.
De fapt, chiar e un slogan bun. Măi să fie! „Florida e familia.”
Gata.
Hai sus, la somn!
Îmi urăsc copiii.
Și e groaznic, dar e adevărat.
Ne-au schimbat într-un mod nedorit.
Ne-au îndepărtat.
- Nu vreau să vorbesc în numele tău. - Haide, spune!
De asta mă bucur mult să am un astfel de bărbat.
Ce puternic e!
Jose, ești tare puternic și te iubesc foarte mult.
Te iubesc.
Au fost multe abuzuri în casa mea, în copilărie.
Tata o lovea pe mama.
În fiecare seară, la masa din bucătărie, trebuia să vedem asta.
Apoi, ne lovea pe noi și pleca.
Cred că m-a atras asta.
Cum adică?
Adică femeile se căsătoresc cu bărbați ca tații lor.
Nu că Jose ar fi cumva așa.
Da.
Mă refer la fire. Are o prezență foarte masculină.
- Da. - Da.
Dar Jose te lovește?
N-o lovesc. I-am lovit pe băieți de vreo două ori.
Apropo, eu susțin asta din toată inima.
Au existat abuzuri sexuale când erai mică?
Nu.
- Jose? - Ce?
De ce vorbim despre asta?
Au existat?
Haide! Kitty!
- Alo? - Mami, sunt Jose.
- Ce mai faci? - Ce? Cât e ceasul?
Mami...
Tu...
Îți amintești, acum mult timp...
ți-am zis că îmi voi face curaj și-ți voi spune cât m-ai rănit.
Despre ce vorbești?
Nu...
Nu mă trata ca pe un idiot!
Da? Știi foarte bine ce ai făcut. Nu mă face s-o spun eu!
Ce naiba spui acolo?
Știi exact la ce mă refer, mamă. Eram copil, ce naiba!
Marta știa că era rău,
iar tu ai făcut-o să pară... Să pară...
o proastă.
Ai făcut-o să se simtă ca o idioată.
Ca o... Iar eu, când eram mai mare, ți-am zis că voiam să știu,
dar m-ai tratat ca pe un idiot. Mai știi?
- Mai știi? - Nu știu despre ce vorbești.
Cum adică nu știi despre ce vorbesc, mamă?
Că ai pățit și tu asta! Mi-a spus Marta!
Marta mi-a zis despre unchiul tău, nu-mi amintesc numele lui.
Era mereu beat.
Când erai mică, te-a atins. Ți-a făcut lucruri.
- Sora ta e o mincinoasă. E invidioasă. - Nu știi despre ce vorbesc!
Testamentul domnului Menendez. Hai să începem!
Grozav. Ești amuzant. Intră! Foarte amuzant!
Ce vrei să facem? Îl schimbăm?
Nu. Hai încoace!
Vreau doar să discutăm despre niște ipoteze,
pentru că m-am gândit mult
și trebuie făcute câteva schimbări, referitoare la viața și moștenirea mea.
- Bine? - Bine.
Bine, grozav. Să începem!
Da, am zburat în Europa, la Jamie. O iubesc.
Cred că ai mei ar trebui să plătească asta.
Doamne, sunteți ridicoli!
Eu am terminat.
Nu mai vin la alte ședințe.
- Kitty! - Nu. Nici vorbă.
Regret că v-am făcut.
Mamă, nu poți spune asta.
Tatăl vostru a traversat un ocean,
iar eu am fost regina frumuseții.
Puteam fi starletă, precum Kim Novak.
Cu voi m-am ales?
Erik, aș vrea să mă întorc la rușinea resimțită din cauza mașinii.
Poți vorbi despre asta?
Păi, e un Ford Escort, deci e al naibii de jenant.
Te rog să taci, pentru Dumnezeu!
Ce?
- De ce te uiți așa la noi? - Nu pot să vă zâmbesc?
Haide!
Am avut o ședință grozavă cu dr. Oziel.
Mulțumesc mult!
Stau cu frumoasa mea soție.
Ce mai pot spune?
Da, îmi exersez zâmbetul
pentru că vom încheia ședința în cinci minute
și vom merge la Sears, toți patru.
Ce frumos!
Kitty, te miști puțin? Doar puțin. Spre Lyle.
Bine. Zâmbiți încă o dată!
Măi să fie, ce dinți albi! Ce familie frumoasă!
Și...
cred că am terminat.
Poftim!
O EMISIUNE SPECIALĂ
MONȘTRI: POVESTEA FRAȚILOR LYLE ȘI ERIK MENENDEZ
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă