Juryen har kommet frem til en kjennelse.
Den tiltalte bes reise seg.
"I saken delstaten California mot John Thomas Sweeney,
på tiltalepunktet forsettlig drap,
finner vi den tiltalte ikke skyldig.
På tiltalepunktet uaktsomt drap
finner vi den tiltalte skyldig."
Ærede damer og herrer i juryen,
på vegne av meg selv, advokatene og de to familiene
- takker jeg dere for innsatsen. - Ikke for familien vår, dommer Katz!
Ikke takk dem på vegne av familien vår!
Mr. Dunne, du får taletid under domsavsigelsen.
Da er det for sent!
Den mannen kvalte datteren vår til døde.
Han burde råtne i fengsel resten av livet.
Mr. Dunne.
Og du holdt tilbake viktige bevis
om denne mannens historie med vold mot kvinner.
Han banket datteren min i månedsvis, og så drepte han henne.
Han rev ut tuster av håret hennes.
Mr. Dunne!
Han kvalte henne i fem minutter!
Du kvalte datteren min. Din jævel!
- Mr. Dunne. - Jeg håper du råtner i helvete.
Og du, hvordan kan du sove om natten når du forsvarer dette monsteret?
MONSTRE: HISTORIEN OM LYLE OG ERIK MENENDEZ
- Hei, du. - Hei.
Hvordan går det?
Du vet, greit.
Jeg slipper ut herfra. Jeg lover.
Forberedelsene til rettssaken har begynt, og Jill, advokaten min, er...
Det er bare så vanskelig.
Foreldrene mine.
De tror deg ikke, Lyle.
De vil at vi skal slå opp.
Jamie... Glem alt det der. De vet ikke hva vi har sammen.
Hei. Du vet at jeg elsker deg.
Ikke sant?
Jeg vil bare legge dette bak meg så jeg kan gi deg alt du fortjener.
Og jeg trenger din hjelp.
Ok?
Du må se På kloss hold.
Hva? Er det en film eller noe?
Ja, med Sean Penn og Christopher Walken.
Den er jævlig bra.
Du burde absolutt se den.
Ja vel. Hvorfor det?
Du må gjøre noe for meg.
Hva da?
Du må si at faren min voldtok deg.
Hva?
Nei!
- Hvorfor ikke? - Det skjedde ikke.
Riktig. Men det får ingen vite.
Spiller ingen rolle. Jeg kan ikke lyve om noe sånt.
Bare si at han la an på deg eller noe.
For svarte! Du skal få penger.
Du vil jeg skal si hva?
Bare husk den gangen du fant meg i skapet.
- Det husker jeg ikke. - Jo da.
Hun fikk meg til å rulle meg i hundebæsj og ga meg en plastboks å tisse i.
- Er du sikker på at det var meg? - Ja. Du må da huske det?
At jeg ga deg en pistol?
- Nei. Bare at jeg ba deg om en. - Fordi du var redd for faren din?
Ja, fordi han truet oss og vi fryktet for våre liv, så vi spurte deg.
- Ja, nei... - Ja, men du sa nei.
Jeg sier nei nå. Jeg gjør det ikke.
Hvorfor ikke? Det skjedde. Det var absolutt noe som skjedde.
Du må bare huske at det skjedde.
Eller si til andre at du husker det,
for det gjør du, Brian!
Kom igjen, Brian! Hva faen?
Brian, du husker det! Du husker det, for faen!
Du husker det!
Beklager.
La meg se om jeg har forstått riktig. Faren din drepte hunden din.
Ja. Den drepte ilderen vår, så han kappet hodet av den.
Og jeg fant det i fryseren.
Hvis jeg svarte feil på noe, dunket han hodet mitt mot bordet.
Han sa jeg gikk som ei and.
- Gjorde narr av stammingen min. - Hva ville være den beste måten å...
Hva?
Mamma slo oss. Det var nifst. Hun løp etter oss med en kniv.
Gid dere aldri var født!
Vet du hva? Nå tar vi kvelden.
Det er ikke det at jeg ikke tror det er sant.
Jeg tror bare ikke på det slik han forteller det.
Da jeg først satte meg ned med ham, tok det litt tid,
men han ble til en redd, liten gutt som jeg fikk stor sympati for.
Men når han står i vitneboksen, er det som om han prater om noen andre.
Vel, han framstår som...
en psykopat.
Jeg skulle til å si en dårlig skuespiller, men ja.
Jeg mener, tror du han står bak hele greia?
At Lyle finner på hele historien og overtaler Erik til å bli med på det?
Hva om det er motsatt?
Jeg sier ikke at det er det jeg går for.
Jeg tenker bare høyt.
"Jeg så deg på tv og måtte bare skrive.
Jeg vet at du er uskyldig, for jeg er synsk."
"La meg presentere meg. Jeg heter Candy,
og jeg er en skilt tobarnsmor som har slitt med vekten hele..."
"Hei, Lyle, jeg ville bare skrive for å si at jeg tror deg.
Du kan ikke ha gjort det de sier du gjorde,
eller hvis du gjorde det, hadde du en god grunn.
Jeg så det på øynene dine første gang jeg så deg.
Hvis du trenger noe, hva som helst,
kanskje bare noen å snakke med, må du bare ringe meg.
Kjærlig hilsen Norma."
Dette er en samtale fra Los Angeles kretsfengsel fra...
Lyle Menendez.
Hallo?
Hei. Norma?
Herregud, jeg kan ikke tro at dette skjer.
Jamie og jeg passet ikke sammen.
Nå finner hun på ting, som at jeg ba henne si ting.
Det viser bare at noen mennesker...
Noen mennesker betyr trøbbel.
Ja. Men ikke du.
Du høres pen ut.
Jeg savner Tony.
Jeg hadde ikke tid til å være nedfor da han var her.
Hva savner du mest ved ham?
Sexen eller...
Hva da?
Husker du jeg fortalte deg at faren min og han fyren var...
At han var min fars elsker?
Han som fortalte dere at faren din planla å drepe dere?
Ja.
Det skjedde ikke. Jeg...
Jeg fant på det.
Jeg bare fant på det.
Får jeg spørre hvorfor?
Hvorfor fant du på det?
Erik?
Erik, ba Lyle deg om å si det?
Jeg må finne ut hva som skjer med denne Oziel-greia.
Det er et digert hull der.
Hvorfor sa jeg ikke noe om sexgreiene med pappa?
Ja. Det er... Ja.
Skulle ønske jeg kunne skrive en bok. Fortelle historien min.
Forklare hvordan det har vært å være Lyle Menendez.
Ingen ville ha sagt at jeg fortjener å havne i fengsel.
Lyle, det er en skikkelig god idé. Jeg kan hjelpe deg med å skrive den.
Lyle, jeg vil be deg om å gjenoppleve den dagen.
Hvilken da?
Den siste dagen foreldrene dine var i live.
Ja, greit.
Jeg spilte tennis.
Men jeg var ganske distrahert.
Fordi du trodde de skulle drepe dere.
Nei, jeg visste at de skulle drepe oss. Det var bare et spørsmål om når.
Og derfor var båtturen skremmende.
Ja, hvis kapteinen ikke hadde vært der, hadde de nok gjort det da.
Skutt oss, kastet oss over bord og sagt at vi druknet.
Men Lyle, jeg vil at du beskriver den søndagen for meg.
Dagen det skjedde.
Ja, greit.
Vi må stikke.
Hvor er de? Hvor i helvete er mamma og pappa?
Vet ikke. Jeg tror de er nede. Jeg kan høre tv-en.
Vi stikker, for faen.
Møt meg ved bilen om ett minutt. Behold roen.
Hvor skal dere?
- Vi skal på kino. - Nei, det skal dere ikke.
Dere skal ingen steder.
Vi vil bare gå på kino.
Dere blir her, og du, Erik, kom deg ovenpå.
Nei. Du får ikke røre broren min.
Du får aldri røre ham igjen.
Broren din er sønnen min. Jeg gjør hva jeg vil med ham. Flytt deg!
Du bare står der og lar ham gjøre det!
Du får ikke snakke til meg. Du får ikke si noen ting!
Du ødela denne familien.
Kitty, kom igjen.
Kom igjen.
Hva trodde du de skulle der inne?
Hente riflene sine.
- Er riflene deres oppe? - Jeg vet ikke. Skal vi sjekke?
Her.
Vi har ikke tid. Hent hagla di. Møt meg ved bilen.
Men det var ikke det som skjedde, var det vel?
Nei, det var det vi trodde skulle skje.
Jeg tror ikke på det.
Hva da?
Jeg tror ikke på et ord av det du sier hvis jeg er juryen.
Nei vel.
Første gang du fortalte meg dette, gjenopplevde du alle følelsene,
og dermed følte jeg det også.
Jeg var med deg.
Men når du sitter i den stolen, føler jeg at du finner på alt sammen.
- Jeg prøver å få det til å stemme. - Glem det. Det er min jobb.
Du skjøt moren din med ei hagle. Gjorde du ikke?
Hvorfor gjorde du det?
Vi prøvde vel å... gjøre slutt på lidelsene hennes.
Nei, du er ikke en bonde, Lyle.
Hun er ikke den dyrebare purka di.
Hvorfor fortjente hun å dø?
- Fordi hun lot ham voldta oss. - Ja!
Takk.
Fordi hun lot ham voldta dere.
Jeg må føle smerten ved det, Lyle.
Juryen må føle det.
Denne kvinnen, moren deres, lot ham voldta dere.
Du kan få dødsstraff.
Vis meg hvordan det føltes.
Så... følelsene, liksom?
Ja.
Vil du at jeg skal gråte?
For det kan jeg.
Ja.
Jeg ville bare hjelpe henne.
Jeg var så glad i henne.
Og jeg syntes så synd på henne.
Det var jeg som fant selvmordsbrevet hennes.
Så jeg var den eneste som visste hva hun hadde tenkt å gjøre mot seg selv.
Jeg sa at hun burde gå fra ham.
At vi ville ta hennes parti i skilsmissen. At jeg...
Jeg ville hjelpe. Hvis hun trengte å komme til Princeton
og bo med meg, var det greit.
Og jeg sa at jeg skulle hjelpe henne med å slutte med pillene.
Jeg sa at alt ville ordne seg.
Jeg ville at alt skulle ordne seg.
Jeg var en jævla løgner, for ingenting ordnet seg.
Men jeg var glad i henne, og det er jeg fortsatt.
Jeg er glad i moren min.
Jeg er glad i mammaen min.
Veldig bra, Lyle.
Det var noe annet.
OBDUKSJONSRAPPORT
JULI 1993
FANGETRANSPORT HOLD AVSTAND
MENENDEZ FOR ALLTID
VI ELSKER MENENDEZ-BRØDRENE
GIFT DEG MED MEG, LYLE!!!
Ok.
Ms. Abramson.
Slapp av. Det er bare stor skrift så jeg kan lese det.
Jeg skal ikke holde på like lenge som aktor.
Denne rettssaken skal ikke handle om hvem.
Den skal ikke handle om hva, når eller hvor.
Denne rettssaken skal handle om hvorfor.
Hvorfor drepte Erik og Lyle Menendez foreldrene sine?
Det er et enkelt spørsmål.
Men svaret dere skal få høre
i løpet av de neste ukene og månedene
fra over 50 vitner og sakkyndige,
er langt fra enkelt.
Dere kommer til å få vite i grusomme, sjokkerende detaljer
at Jose Menendez var en seksuelt pervers sadist
som forgrep seg på sønnene sine.
At Kitty Menendez også likte å misbruke barna sine seksuelt.
Hva hadde disse barna gjort for å fortjene slike overgrep?
Hva hadde de noensinne gjort?
Jeg skal fortelle dere hva Erik og Lyle er skyldige i.
Det eneste de er skyldige i,
er å elske en mor og en far som torturerte dem.
Så da Erik og Lyle gikk gjennom
den grusomme prøvelsen det er å skyte foreldrene sine,
var det ikke av ondskap eller hevn.
Det handlet ikke om fine biler eller nye klær.
Det handlet ikke om penger.
De avfyrte våpnene i nødverge.
De skjøt moren og faren de elsket
så Jose og Kitty Menendez ikke kunne drepe dem først.
For en interessant innfallsvinkel.
For et sammentreff at det er akkurat det samme forsvaret du brukte
i Arnel Salvatierra-saken.
Og han slapp unna med uaktsomt drap.
Det var vel derfor de hyret deg.
Vent litt. Det var ikke forsvaret deres i utgangspunktet.
De erklærte seg ikke skyldige.
Du fant ikke på dette med overgrepene, vel?
For det fungerte jo utmerket sist.
Vet du hva, Dominick?
Jeg er veldig lei for det som hendte datteren din.
Han burde ikke ha gått fri.
Det hadde han ikke, om det var opp til meg.
Men du bør innse at han ga deg noe.
Han ga deg en karriere og et jævla standpunkt.
Det burde du takke ham for.
Men hva om de virkelig trodde at livene deres var i fare den kvelden,
at foreldrene skulle drepe dem?
Den gode, gamle og ufullkomne nødverge-teorien.
Vel, kjære deg, jeg har en tomt i nærheten av San Andreas-forkastningen
jeg gjerne vil selge deg.
Og for en historie. Det er en gresk tragedie.
Brødre som har blitt plaget og misbrukt i årevis
og som frykter for sine liv, dreper foreldrene sine
i en desperat nødvergehandling.
Den er også fullstendig absurd og full av hull.
Hvis Jose og Kitty planla å drepe sønnene sine den søndagen,
hvorfor inviterte Kitty venninnen Karen Wiere hjem til seg
for å spille bridge den selvsamme kvelden?
Selv om du og Peter kommer sent hjem fra Santa Barbara, så ring oss.
Kanskje dere fortsatt kan komme.
Og var Lyle og Erik virkelig redde for
at foreldrene kom til å drepe dem under den båtturen?
Klare for å ta hai?
Når det var tre personer til på båten?
Jeg trodde dette skulle være privat.
Og visste dere at Kitty og Jose skulle til Princeton uken de ble drept
for å hjelpe Lyle med å møblere leiligheten de hadde kjøpt til ham,
noe som antyder at de kanskje ikke planla å drepe ham?
Kitty Menendez fylte ut Eriks college-registrering
kvelden de ble drept.
Nå, for argumentets skyld,
la oss si at guttene drepte foreldrene i nødverge
fordi de fryktet for sine liv.
Ville de ikke ha ringt politiet og fortalt dem sannheten?
Ville de ikke ha tilstått og stått frem med alle de fæle familiehemmelighetene
de hadde holdt skjult i årevis?
Ville de ikke ha oppført seg
som om de hadde et fnugg av skyldfølelse for det de hadde gjort?
Men nei, det skjedde ikke.
Hva gjorde de i stedet?
De løy helt fra begynnelsen av.
Ok. Skal du... Er du sikker på at du klarer? De kommer til å skjønne det.
De kommer ikke til å skjønne det!
Du.
- Vi klarer dette, for faen. - Vi skal gjøre dette, for faen.
- Vi klarer dette. - Ja, vi skal gjøre dette!
- Jeg er så glad i deg. - Jeg òg. Jeg er så glad i deg, E.
Ikke kødd det til, ok?
- Nødetaten. - Noen har drept foreldrene våre.
De løy og løy og løy
og fortsatte å lyve minst femti ganger.
De løy for offentligheten, for venner og slektninger, for pressen.
Og så løy de for å sikre at de fikk sin andel av arven.
Men hva med slektningene?
De vitnet om at Jose var voldelig,
at livet i det hjemmet var et mareritt.
Broren min kunne være veldig herskesyk.
Lyle fikk ikke lov til å uttrykke meningene sine.
Hva med Erik?
Han syntes han var svak, for sart.
Han kunne si at han ikke var Menendez-navnet verdig.
Noen ganger gjorde han ting for å såre ham, få ham til å gråte,
for så å håne ham og kalle ham "pyse".
Han ville gjøre ham tøffere.
Hvor mange somre tilbrakte du sammen med fetterne dine?
Åtte somre.
Og da du bodde hos fetterne dine om somrene,
så du noen gang tegn på seksuelle overgrep?
Nei, ikke direkte.
Men jeg visste at Lyle og Erik dusjet med faren sin etter tennistimene.
Og når Jose tok med seg en av guttene inn på rommet, låste han døra.
Og Kitty gjorde det klart at det ikke var lov å gå ned den gangen.
Hør her, jeg skal medgi det.
Å være sønn av Menendez var nok ingen dans på roser.
Men hvem har vel ikke opplevd en eller annen form for mishandling
i oppveksten?
Etter dagens standard ble jeg helt klart utsatt for barnemishandling.
Faren min slo meg nådeløst med stropper, kleshengere, et ridebelte.
Jeg er delvis døv på grunn av julingen hans.
Han syntes også at jeg var en pyse.
Men jeg drepte ham ikke.
Jeg kom meg vekk på den gamle måten. Jeg flyttet ut og startet mitt eget liv.
Men Nick, du ble ikke seksuelt misbrukt.
Ikke Menendez-brødrene heller.
Verken Lyle eller Erik nevnte
at de ble seksuelt misbrukt til Jerome Oziel.
Det er en nokså stor forglemmelse.
Hvis du allerede har tilstått at du drepte foreldrene dine,
hvorfor ikke være ærlig om alt?
Så du tror det er løgn? At det hele er oppspinn?
Ifølge en slektning av Menendez som jeg har snakket med...
- Hvem da? - Beklager, jeg må beskytte kildene mine.
Men ifølge ham,
begynte brødrene å snakke om seksuelt misbruk
etter å ha lest flere bøker om fadermord og incest.
De bøkene ga dem alle detaljene de trengte
for å overbevise en jury om at det hadde hendt dem.
Og sett fra Leslies perspektiv,
kunne overgrepsvinkelen også brukes til å avlede oppmerksomheten fra...
...Eriks seksualitet.
Vent. Sier du at Erik er...
Vel, her om dagen pratet jeg
med min nye favoritt-lunsjvenninne, Pam Bozanich, og hun sa...
Alle vet at Erik er homofil.
Det er en stor, åpen hemmelighet ingen vil snakke om.
Teamet mitt vet det, forsvarerne vet det, men hver gang det blir antydet i retten,
går Leslie helt amok.
Hva skulle tilsi at han er det?
Vi har hørt at han har blitt sugd av noen av de andre innsatte.
Tja, det gjør deg ikke homofil. Det gjør deg bare populær.
Han poserte for noen nokså homoerotiske bilder for en homofil fotograf.
Ok, så kanskje Erik er skaphomofil, men det gjør en ikke til drapsmann.
Ikke til et dårlig menneske engang.
Nei, det gjør det ikke.
Men kanskje
brødrene skjulte en enda dypere og mørkere hemmelighet.
En hemmelighet som ikke hadde noe med Jose å gjøre.
Og kanskje det var det Kitty hadde kjennskap til.
Erik! Hvor mange ganger må jeg si det?
Ikke la den svette tennisshortsen ligge på gulvet.
Hele huset kommer til å stinke!
Nick, sier du at Lyle og Erik
var sammen med hverandre?
Det er teorien om overføring.
Det er lettere å anklage Jose for seksuelt misbruk
enn å erkjenne det egentlige incestuøse forholdet.
Det som foregår med samtykke.
Se for dere skylden og skammen som brødrene ville følt
om hemmeligheten deres kom ut.
Og kanskje de drepte foreldrene sine slik at det aldri ville skje.
Hør her, poenget mitt er at uansett hva som skjedde med dem,
er ikke Lyle og Erik berettiget til å bli tilgitt.
Leslie og teamet hennes tror at hvis de kan avlede oss fra fakta,
holde visse beviser utenfor rettssalen,
forvirre oss med besynderlige juridiske teorier,
mønstre nok sympati
og fremstille brødrene som stakkarer tatt rett ut av en Dickens-roman,
vil alle sluke det rått,
og de får den Hollywood-slutten hun mener de fortjener.
Men når du tar livet av en annen på brutalt vis...
...burde det ikke ha noe å si hvor elendig barndommen din var.
Du bør straffes så hardt som loven tillater.
Det er slutten som Menendez-brødrene fortjener.
Og jeg ber for rettferdighetens skyld
at det er slutten de får.
Mr. Dunne, vi drar nå.
Noe mer du trenger?
Hva heter du?
Paul. Paul D'Emilio.
Vel, Paul, det står et urørt stykke tiramisu her.
Jeg vil nødig kaste det.
Skulle så gjerne,
men jeg har en fotoshoot i morgen og jeg tror jeg må gå i bar overkropp.
Hva ofrer vi ikke for vårt kall?
Mr. Dunne, jeg ville bare si
at jeg er så lei for det som skjedde med datteren din.
Hun var så god i Poltergeist.
Det var en av favorittfilmene mine.
Har ikke sett den på årevis.
Jeg klarer det ikke.
Pokker heller. Et lite stykke tiramisu kan da ikke skade.
Jeg kan trene det av meg i morgen tidlig.
Får jeg?
For all del.
Jeg antar at du ikke har barn.
Ikke ennå. Kanskje en dag.
Ekskona og jeg fikk to døtre før Dominique,
men begge døde som spedbarn,
noe som gjorde Dominique til mirakeldatteren vår,
engelen vår,
som vi alltid trodde ville begrave oss.
Det er sånn det skal være, ikke sant?
Jeg var overbevist om
at det ville bli det vanskeligste øyeblikket
i hele denne prøvelsen...
...i hele vårt liv.
Men jeg tok feil.
Det var mye verre å følge med på rettssaken mot John Sweeney
og se hvordan forsvaret prøvde å gjøre ham til offer.
Hvor gammel var du?
Jeg var rundt fem.
Jeg husker at faren min ble rasende i fylla
og klemte moren min rundt halsen.
Jeg var livredd for at han skulle drepe henne.
Var han noen gang voldelig mot deg?
Ja.
Flere ganger.
Mishandlingen var endeløs.
La meg fortelle deg om mishandling.
Han kvalte Dominique i fem minutter.
Jenta mi kjempet...
...i fem minutter.
Jævelen innrømmet det til og med der og da på plenen.
Jeg drepte henne. Jeg prøvde å ta livet av meg.
Han satt tre og et halvt år i fengsel.
Fikk seg jobb som kokk i Santa Monica.
Det er ikke rettferdig.
Nei, det er det ikke.
Det er derfor jeg ikke tror på et ord av det en forsvarsadvokat sier.
De lyver, jukser, stjeler, hva som helst for å vinne.
Selv om det betyr å skjende ettermælet til de virkelige ofrene.
Det er som å drepe dem en gang til.
Hvordan var tiramisuen?
Den var tydeligvis veldig god.
Tydeligvis.
Jeg kan bli lenger, hvis du vil.
Det er sent, Paul.
Og Lyle Menendez inntar vitneboksen i morgen.
Men takk for at du lyttet.
Og lykke til med fotoshooten.
FANGETRANSPORT
Forsvaret kaller Joseph Lyle Menendez.
Løft høyre hånd.
Forsikrer du
at vitnesbyrdet du skal avgi i denne saken
er den rene og fulle sannhet, så hjelpe deg Gud?
- Ja. - Vær så god og sitt.
Var foreldrene dine Mary Louise og Jose Menendez?
Ja.
Var du glad i dem?
Ja.
Den 20. august 1989,
drepte du og broren din foreldrene deres?
Ja.
Hvorfor drepte dere dem?
Fordi vi var redde.
Husker du at du skjøt faren din på kloss hold?
Jeg tror det. Jeg husker ikke.
Jeg husker bildet.
Bildet du så her? Snakker du om hodeskaden til faren din?
Og var våpenet ditt tomt på et tidspunkt?
Ja.
Oppdaget du noe med moren din da?
Så du noe eller hørte du noe?
En kunne se henne røre på seg bak faren min.
Det så sånn ut.
Og...
Jeg ladet om.
Du ladet om?
- Er det et ja? - Ja.
Og hva gjorde du etter at du hadde ladet om?
Jeg lente meg over og skjøt henne på kloss hold.
Lyle, la oss gå tilbake til da du var seks.
Hendte det at faren din tok bilder av deg og broren din?
Ja.
Ærede dommer, kan du be vitnet om å snakke høyere?
Ja. Mr. Menendez, kan du snakke litt nærmere mikrofonen?
Beklager.
Mr. Menendez, på denne konvolutten står det: "Eriks seksårsdag".
- Kjenner du igjen dette bildet? - Det er meg.
Og dette?
Det er broren min.
- Kjenner du igjen merket på broren din? - Fødselsmerket.
Det brune fødselsmerket.
Og når faren din tok slike bilder...
...tok han bilder av ansiktene deres?
Nei, han tok bilder av kjønnsorganene våre,
eller nedre halvdel av kroppen, og... eller når du bøyde deg framover.
Og da du var i alderen seks til åtte år...
...hadde faren din noen gang seksuell kontakt med deg?
Ja.
Hvordan begynte det?
Bare...
Det begynte med...
Etter trening pleide han å massere meg.
Og han viste meg og kjælte med meg
og ba meg gjøre det samme med ham.
Og han fikk meg ned på gulvet.
Og styrte bevegelsene mine.
Og jeg hadde oralsex med ham.
Ville du gjøre dette?
Gjorde han andre ting mot deg?
Ja.
Han...
Ja, han brukte gjenstander...
En tannbørste
og et slags barberingsredskap.
Hva gjorde han med dem?
Vi hadde økter med gjenstander.
Han la meg på senga, og jeg var naken,
og han hadde en tube med vaselin, og han bare...
Han lekte med meg.
Og hendte det
at faren din prøvde å penetrere deg analt med noe annet?
Ja. Han...
voldtok meg.
Gråt du?
Ja.
- Blødde du? - Ja.
Var du redd?
Veldig.
Ba du ham om å la være?
Jeg sa at jeg ikke... Beklager.
Jeg sa at jeg ikke ville og at det gjorde vondt.
Han sa han ikke ville skade meg og at han var glad i meg.
- Sa du det til moren din? - Ja.
- Hva sa du til moren din? - Jeg ba henne be pappa om å la meg være.
At han tok på meg.
Hva sa moren din?
Hun sa: "Gi deg. Du overdriver.
Faren din må straffe deg når du gjør noe galt."
Og at han var glad i meg.
Fortalte du det til noen andre?
Nei, for jeg var redd,
og pappa ville ikke at jeg skulle det.
Han sa at fæle ting ville skje hvis jeg sa det til noen,
at han ville drepe meg.
Sa du det til broren din?
Nei.
Gjorde du noe med broren din?
Ja.
Hva gjorde du med broren din?
Noen ganger, når jeg følte...
Jeg vet ikke...
Jeg tok en tannbørste og...
...lekte med Erik på samme måte.
Unnskyld.
Jeg er så lei for det.
Jeg vet ikke hva som skjedde der inne. Det var utrolig.
Det var faktisk utrolig!
Og hele salen kjøpte det!
De kjøpte det. De kjøpte faen meg hele greia.
Jeg...
Beklager så mye, Pam. Du må unnskylde meg.
Jeg sa jo at jeg kunne bevege juryen. Ti mot to. Det er sånn det går.
Det var det beste vitnesbyrdet noensinne. Jeg var en hvit ridder.
- Ja. Jeg er enig. - Jeg stopper ikke ved bare en bok.
Jeg skal gjøre dette om til et filmmanus og lage en film.
Richard Grieco kan spille meg. Mulighetene er uendelige.
Jeg blir ikke overrasket om juryen sier til dommeren:
"Vi trenger ikke å høre mer. La oss bare bli ferdig med dette."
Jeg har fått sikkert ti tusen brev fra folk som sier
at de ville være villige til å la meg bo hos dem.
Til og med en prest sa at han ville innkvartere meg.
Ja, en jævla prest.
Jeg skylder deg en unnskyldning.
Du trenger ikke be om unnskyldning. Bare slutt å forfølge meg.
Jeg er lei for det. Jeg hadde ingen anelse.
Jeg tror ham, hvilket betyr ett av to.
Enten ble de to guttene utsatt for de mest motbydelige overgrep som tenkes kan
og foreldrene deres fikk akkurat det de fortjente,
eller du klarte å lokke den opptredenen ut av en løgnaktig, morderisk psykopat.
Jeg vet ikke hva som skremmer meg mest.
Uansett får jeg vel si gratulerer.
Dominick.
Jeg er virkelig lei for det. Hun var ei nydelig jente.
Og hun hadde hele livet foran seg.
Vet du hva hennes siste ord til meg var?
"Jeg er glad i deg, pappa."
Det vil jeg i det minste ha for alltid.
MONSTRE: HISTORIEN OM LYLE OG ERIK MENENDEZ
Tekst: Sissel Drag