Присяжні винесли вердикт.
Відповідачу, підведіться.
У справі штату Каліфорнія проти Джона Томаса Суїні за звинуваченням
у вбивстві другого ступеня
ми, присяжні, визнаємо підсудного невинним.
Щодо ненавмисного вбивства,
ми визнаємо підсудного винним.
Пані й панове присяжні,
від себе, адвокатів, і двох сімей, які присутні тут,
- я хочу подякувати вам за роботу. - Не від нашої сім'ї, судде Каце!
Не дякуйте їм від імені нашої сім'ї!
Пане Данне, ви можете взяти слово під час винесення вироку.
Тоді буде вже пізно!
Той чоловік задушив нашу доньку.
Він має гнити у в'язниці до кінця життя.
Пане Данне.
А ви приховали важливі докази від присяжних
про попередні випадки його насильства над жінками.
Він місяцями бив мою дочку, а тоді вбив її.
Він повиривав їй пасма волосся.
Пане Данне!
Він душив її п'ять хвилин!
Ти задушив мою доньку. Сучий ти син!
- Пане Данне. Приставе. - Бажаю тобі згнити в пеклі.
А ви. Як ви можете спати вночі, захищаючи це чудовисько?
ЧУДОВИСЬКА: ІСТОРІЯ ЛАЙЛА Й ЕРІКА МЕНЕНДЕСІВ
Привіт, Крокодиле.
Привіт.
Як ти?
Зі мною все гаразд.
Я звідси вийду. Обіцяю.
Почалася підготовка до суду, і Джилл, моя адвокатка, вона...
Це так важко.
Знаєш, а мої батьки
не вірять тобі, Лайле.
Хочуть, щоб ми розійшлися.
Джеймі...
Забудь про це. Вони нас не розуміють.
Ну-бо. Ти знаєш, що я тебе кохаю.
Так?
Я хочу залишити це позаду
й дати тобі все, чого ти варта, гаразд?
І мені потрібна твоя допомога.
Гаразд?
Подивися «Впритул».
Що? Це фільм якийсь чи що?
Так, із Шоном Пенном і Крістофером Вокеном.
До біса класний.
Обов'язково його подивися.
Гаразд. Навіщо?
Ти маєш дещо зробити.
Що?
Скажи, що мій тато тебе зґвалтував.
Що?
Ні!
- Чому? - Бо цього не було.
Так. Та ніхто цього не знатиме.
Байдуже. Я не можу просто брехати про такі речі.
Тоді скажи, що він приставав до тебе.
Бляха, будь ласка. Я заплачу.
Що я маю сказати?
Ти мусиш пригадати, як знайшов мене замкненим у шафі.
- Не пам'ятаю такого. - Пам'ятаєш.
Вона тоді виваляла мене в собачому лайні
й дала мені лоток, куди я ходив у туалет.
- Це точно я був? - Так. Як ти цього не пам'ятаєш?
Що я дав тобі пістолет?
Ні. Що я в тебе його просив.
Бо ти так боявся батька?
Так, бо він нам погрожував і ми боялися за своє життя,
тому ми попросили.
- Так, ні. - Так, але ти відмовив.
Я кажу ні. Я цього не зроблю.
Чому? Це сталося. Це точно так і було.
Просто згадай, що це було, це правда.
Або розкажи іншим, що ти це пам'ятаєш,
бо ти ж пам'ятаєш. Так, Браяне!
Ну ж бо, Браяне! Якого біса?
Браяне, ти пам'ятаєш! Браяне, згадай це, трясця!
Ти ж пам'ятаєш!
Вибач.
Нумо прояснимо. Батько вбив твого собаку.
Так. Пес убив нашого тхора, а він відтяв йому голову.
Я знайшов її в морозилці.
Якщо я неправильно відповідав, він бив мене головою об стіл.
Квакав і казав, що я ходжу, як качка.
Висміював моє заїкання.
Яким чином мені найкраще зв'язатися з...
Що?
І мама нас била. Це дуже страшно.
Бігала за нами з ножем.
Краще б вас узагалі не було!
Знаєш що? Досить на сьогодні.
Не те щоб я не вірила в правдивість цих історій.
Але те, як він це розповідає, не викликає довіри, розумієш?
Коли я вперше говорила з ним, то не одразу,
але я побачила наляканого хлопчика, якому хотілося співчувати.
Але коли він виступає з трибуни,
то ніби говорить про когось іншого.
Він просто схожий
на психопата.
Я б радше сказала, на поганого актора, але так і є.
Ти думаєш, він стоїть за цим?
Лайл вигадав усю історію
й переконав Еріка погодитися?
А якщо все навпаки?
Я не кажу, що це моя стратегія.
Просто озвучую думки.
«Я бачила тебе по телевізору й мала тобі написати.
Я знаю, що ти невинний, бо я екстрасенс».
«Дозволь представитися. Мене звати Кенді,
я розлучена мати двох дітей, яка боролася із зайвою вагою...»
«Привіт, Лайле, я пишу, просто щоб сказати, що вірю тобі.
Ти не міг зробити те, що про тебе кажуть,
а якщо й зробив, у тебе була вагома причина.
Це видно по твоїх очах, відколи я вперше тебе побачила.
Якщо тобі щось знадобиться,
може, просто з кимось поговорити, дзвони.
З любов'ю, Норма».
Дзвінок із виправної колонії Лос-Анджелеса від...
Це Лайл Менендес.
Алло?
Вітаю. Нормо?
Боже мій, не віриться, що це насправді.
Ми з Джеймі не підходили одне одному.
Тепер вона щось вигадує, каже, я просив її щось сказати.
Це лише показує, що деякі люди...
Деякі люди розчаровують.
Так. Але не ти.
Сексапільний голос.
Я сумую за Тоні.
Не було часу на депресію, коли він був поруч.
За чим ти найбільше сумуєш?
За сексом чи...
Що?
Пам'ятаю, я сказав вам, що мій батько й той чоловік...
Що він був батьковим коханцем.
Той, хто... Це він сказав тобі, що твій батько планував тебе вбити?
Так.
Так от, цього не було. Я...
Я це вигадав.
Просто вигадав.
Можна запитати чому?
Чому ти це вигадав?
Еріку?
Еріку, Лайл сказав тобі це вигадати?
Я маю якось пояснити, що відбувалося із цим Озіелем.
Це величезна діра, розумієш?
Чому я йому не сказав про секс із батьком?
Так. Це... Так.
Я хотів би написати книгу.
Просто свою історію.
Пояснити, яке життя мав Лайл Менендес.
Аби ніхто й ніколи не сказав, що я заслуговую на в'язницю.
Лайле, це дуже гарна ідея. Я навіть допоможу тобі її написати.
Лайле, я попрошу тебе знову пригадати події того дня.
Котрого?
Останнього. Останнього дня життя твоїх батьків.
Так, гаразд.
Я грав у теніс.
Але я був якийсь розсіяний.
Бо ти думав, що батьки збиралися вбити тебе.
Ні, я знав, що вони нас уб'ють.
То було питання часу.
Ось чому човен вас так лякав.
Так, думаю, якби там не було капітана,
тоді, мабуть, вони б це й зробили.
Застрелили б і кинули у воду, а сказали б, що ми потонули.
Але, Лайле, я дуже прошу тебе розкажи мені все про ту неділю.
Про день, коли це сталося.
Так, гаразд.
Треба вшиватися.
Де вони? Де, чорт забирай, мама з батьком?
Я не знаю. Здається, унизу. Телевізор увімкнено.
Ушиваймося звідси.
Зустрінемося біля машини за хвилину. Спокійно.
Куди це ви?
- Ми йдемо в кіно. - Ні.
Ви не вийдете з дому.
Ми просто хочемо в кіно.
Ти залишишся тут, а ти, Еріку, іди нагору.
Ні. Не чіпай мого брата.
Ти ніколи більше не чіпатимеш його.
Твій брат — мій син, і я можу робити з ним, що хочу. Геть!
Ти просто стоїш там і дозволяєш йому це робити!
Не смій говорити зі мною. Нічого не смій казати!
Ти зруйнував цю сім'ю.
Кітті, ходімо.
Ходімо.
По що, ти думав, вони пішли?
По зброю.
- Їхня зброя нагорі? - Не знаю. Думаєш, треба перевірити?
Ось.
Обмаль часу. Бери рушницю. Зустрінемося біля машини.
Але все було не так, правда ж?
Ні, та ми думали, що станеться саме так.
Не вірю.
Чому?
Я б не повірила жодному твоєму слову, якби була присяжною.
Гаразд.
Коли ти вперше розповів цю історію, ти знову відчув усі емоції,
і тоді я теж їх відчувала.
Я тебе підтримувала.
Але чомусь, коли ти сидиш у тому кріслі,
здається, що ти все вигадуєш.
- Я намагаюся триматися нашої версії. - Забудь. Це моя робота.
Ти впритул стріляв в обличчя матері. Хіба ні?
Чому ти це зробив?
Ми, певно, хотіли позбавити її страждань.
Ні, ти не фермер, Лайле.
А вона не твоя свиноматка.
Чому вона заслужила на смерть?
- Бо вона дозволяла йому нас ґвалтувати. - Так!
Дякую.
Бо вона дозволяла йому вас ґвалтувати.
Я маю відчути цей біль, Лайле.
Присяжні мають це відчути.
Ця жінка, ваша матір, дозволила йому ґвалтувати вас.
Вам загрожує смертна кара.
Покажи, як ти себе відчував.
Тобто емоції?
Так.
Хочете, щоб я плакав?
Бо я це можу.
Так.
Я лише хотів їй допомогти.
Я дуже її любив.
Я так їй співчував.
Саме я знайшов її передсмертну записку.
Тож я був єдиним, хто справді знав, що вона планувала зробити із собою.
Я сказав їй, що вона має його покинути.
Що ми станемо на її бік під час розлучення. Що я...
Я хотів допомогти. Якби вона мала поїхати до Прінстона
й жити зі мною, я був би не проти.
І я сказав їй, що допоможу їй припинити пити стільки пігулок.
Я сказав їй, що все буде добре.
Я хотів, щоб було добре, хоч мені було зле.
Я був клятим брехуном, бо добре не було.
Але я її любив.
Я любив її і досі люблю.
Я люблю маму.
Я люблю свою маму.
Дуже добре, Лайле.
Це вже діло.
ЗВІТ ПРО РОЗТИН
ЛИПЕНЬ 1993 РІК
ТЮРЕМНИЙ ТРАНСПОРТ НЕ НАБЛИЖАТИСЯ
МЕНЕНДЕСИ НАЗАВЖДИ
МИ ЛЮБИМО БРАТІВ МЕНЕНДЕС
МИЛІ, ТОМУ НЕ ВБИВЦІ
ПОБЕРІМОСЯ, ЛАЙЛЕ!!!
Гаразд.
Пані Абрамсон.
Не бійтеся. Тут просто великий шрифт, я так читаю.
Я не займу стільки часу, як обвинувачення.
Цей суд не про те, хто.
І не про те, що, коли чи де.
Цей суд буде про те, чому.
Чому Ерік і Лайл Менендеси вбили батьків?
Це просте запитання.
Але відповідь, яку ви почуєте
протягом наступних кількох тижнів і місяців
від понад 50 свідків і експертів,
ця відповідь далеко не проста.
Ви дізнаєтеся жахливі подробиці
про те, що Хосе Менендес був сексуально збоченим садистом,
який розбещував власних синів.
Як Кітті Менендес також із задоволенням домагалася своїх дітей.
Що зробили ці хлопці, ці діти, щоб заслужити таке знущання?
Що вони кому зробили?
Я скажу вам, у чому винні Ерік і Лайл.
Єдине, у чому вони винні, —
це любов до матері й батька, які їх мучили.
Отже, коли Ерік і Лайл пережили
жахливі події вбивства своїх батьків,
їхнім мотивом не був злий намір чи помста.
Справа була не в модних машинах або новому одязі.
Справа була не в грошах.
Вони стріляли в цілях самозахисту.
Вони застрелили матір і батька, яких любили,
щоб Хосе й Кітті Менендес не вбили їх першими.
Який цікавий ракурс.
Який збіг. Лінія захисту та сама, яку ти використала
в справі Арнела Сальватерри.
Зрештою, його засудили за неумисне вбивство.
Мабуть, саме тому тебе й найняли.
Хвилинку. Спершу їхній захист був не таким.
Вони не визнавали себе винними.
Ви ж не вигадали сексуальне насильство, га?
Адже минулого разу це спрацювало.
Знаєш що, Домініку?
Мені дуже шкода, що так сталося з твоєю дочкою.
Убивця не мав вийти на свободу. І я сама не допустила б такого.
Але ти маєш усвідомити, що він дещо тобі дав.
Він зробив тобі кар'єру й дав тобі бісову точку зору.
За це ти маєш йому подякувати.
Але що, як вони думали, що їхнє життя було тоді в небезпеці?
Що їхні батьки збиралися їх убити?
Стара версія самооборони від примарної загрози, у яку сильно віриш.
Отже, люба, у мене є нерухомість біля розлому Сан-Андреас.
Я хочу тобі її продати.
Але ж яка історія.
Це ж грецька трагедія.
Братів мучили й знущалися з них роками,
і в страху за своє життя вони вбили батьків
у відчайдушному акті самозахисту.
Це цілком абсурдно і має безліч сюжетних прогалин.
Якщо Хосе й Кітті планували вбити своїх синів тієї неділі,
чому Кітті запросила свою подругу, Карен Вір, до них додому
грати в бридж того вечора?
Навіть якщо ви з Пітером повернетеся із Санта-Барбари пізно, подзвони.
Може, ще вийде прийти.
І чи дійсно Лайл і Ерік боялися,
що їхні батьки їх уб'ють під час морської прогулянки?
Хто готовий ловити акул?
Адже на тому човні було ще троє людей.
Я думала, це буде приватна подорож.
А чи знали ви, що Кітті й Хосе мали летіти до Прінстона
у тиждень, коли їх убили,
щоб допомогти Лайлу меблювати нову квартиру, як вони йому щойно купили?
Адже це означає, що вони не планували його вбивати.
Кітті Менендес заповнювала документи для реєстрації Еріка в коледжі
тієї ночі, коли їх убили.
Але заради дискусії
припустімо, що Лайл і Ерік убили своїх батьків у самообороні,
бо боялися за власні життя.
Хіба вони б не викликали поліцію і не сказали б їм правду?
Хіба вони не зізналися б і не викрили всі жахливі сімейні таємниці,
які приховували роками?
Хіба не поводилися б так,
наче мають хоч крихту каяття через те, що вони скоїли?
Але ні, усього цього не було.
Що ж було натомість?
Вони брехали від самого початку.
Ти впевнений, що зможеш? Бо вони дізнаються.
Не дізнаються вони, Еріку!
Агов.
- Ми це зможемо. - Ми це зробимо.
- Ми зможемо. - Так, ми зробимо це!
- Я так тебе люблю. - І я тебе люблю.
Я дуже люблю тебе, Е.
Не зіпсуй усе, добре?
Служба порятунку.
Хтось убив наших батьків.
Вони брехали й брехали,
усе далі й далі, я нарахував щонайменше 50 випадків.
Вони брехали громадськості, друзям і родичам, пресі.
А ще збрехали, щоб точно отримати свою частку спадкових грошей.
А як щодо родичів?
Вони свідчили, що Хосе був жорстоким,
що життя в тому домі було кошмаром.
Мій брат міг бути деспотичним.
Лайлу не дозволяли висловлювати свою думку.
А Еріку?
Він вважав його слабким, занадто ніжним.
Він казав, що Ерік не гідний носити прізвище Менендесів.
Іноді він навмисно причиняв йому біль, доводив до сліз,
знущався з нього, називав «тюхтієм».
Він хотів його загартувати.
Приблизно скільки разів ви проводили літо з кузенами?
Вісім.
Поки ви жили у своїх кузенів,
чи бачили ви докази сексуального насильства?
Ні, прямих не бачив.
Але я знав, що Лайл і Ерік милися зі своїм батьком
після уроків тенісу.
Щойно Хосе відводив когось із хлопців у свою кімнату,
він замикав двері.
А Кітті чітко вимагала ніколи не ходити в той коридор. Ніколи.
Добре, я погоджуюся.
Зростати в сім'ї Менендесів — це вам не пікнік.
Але хто за цим столом не відчув тієї чи іншої форми насильства
у своєму дитинстві?
За сучасними стандартами я був жертвою жорстокого поводження з дітьми.
Мій батько безжально бив мене
ременями, вішаками, поясом для верхової їзди.
Я частково оглух через його побиття.
Він теж думав, що я тюхтій.
Але ж я його не вбив.
Я втік старомодним способом. Виріс, з'їхав, почав своє життя.
Але, Ніку, тебе не розбещували.
Братів Менендесів теж.
Ані Лайл, ані Ерік ніколи не казали
Джерому Озіелу, що вони зазнали сексуального насильства.
Це надто важливо, щоб оминути таке.
Якщо хтось уже зізнається у вбивстві батьків,
чому б не розповісти про все?
То гадаєш, це брехня? Що це їхні вигадки?
За словами родича Менендесів, з яким я розмовляв...
Який це родич?
Вибач, Ліндо, я маю захищати джерела.
Але за його словами,
брати дійшли рішення скористатися темою сексуального насильства,
прочитавши кілька книг про вбивство батьків і інцест.
Ці книжки дали їм подробиці, необхідні для того,
щоб переконати присяжних, що це сталося з ними.
А з точки зору Леслі,
тема сексуального насильства
допоможе відвернути увагу від...
сексуальної орієнтації Еріка.
Чекай. Ти хочеш сказати, що Ерік...
Я нещодавно розмовляв
з моєю новою улюбленою подругою, Пем Бозаніч, і вона сказала...
Усі знають, що Ерік — гей.
Це таємниця на видноті, про яку не хочуть говорити.
Моя команда це знає, захист це знає,
але щойно на це натякнуть у суді,
Леслі скаженіє.
Чому ти думаєш, що він такий?
Ми чули, що інші в'язні роблять йому мінети.
Це не означає, що хтось гей. Просто, що він популярний.
Крім того, він позував для гомоеротичних фото з фотографом-геєм.
Гаразд, можливо, Ерік — гей.
Якщо хтось це приховує, він не завжди вбивця.
Від того людина не є поганою.
Ні.
Але, можливо,
брати приховували ще глибшу й темнішу таємницю.
Таємницю, яка не мала стосунку до Хосе.
І, може, Кітті знала про це.
Еріку! Скільки разів я тобі казала?
Не кидай свої спітнілі тенісні шорти на підлогу.
Вони засмердять весь дім!
Ніку, ти кажеш, що Лайл і Ерік
були разом одне з одним?
Є така концепція перенесення подій.
Легше звинуватити Хосе в сексуальному насильстві,
ніж визнати справжній інцест.
Який був за взаємною згодою.
Уявіть провину й сором, які відчували би брати,
якби їхню таємницю було викрито.
І, можливо, вони вбили своїх батьків, щоб цього не сталося.
Слухайте, я хочу сказати, що незалежно від того, що з ними сталося,
Лайл і Ерік не мають права на прощення.
Леслі і її команда вважають, що якщо відвернути нашу увагу від фактів
і не подавати певні докази в залі суду,
якщо заплутати нас дивакуватими юридичними теоріями,
викликати співчуття
й зобразити братів нещасними хлопцями просто-таки з роману Чарльза Діккенса,
ми всі поведемося на це,
і вони матимуть голлівудський кінець, якого, вона вважає, вони варті.
Але коли хтось жорстоко обриває життя іншої людини,
не має значення, яким жахливим було дитинство.
Убивцю треба покарати за повною мірою закону.
Ось на який кінець заслуговують брати Менендеси.
І я молюся, щоб правосуддя стало тим,
що вони отримають в кінці.
Пане Данне, ми мусимо їхати.
Вам іще щось потрібно?
Як ваше ім'я?
Пол. Пол Д'Еміліо.
Поле, є шматочок тірамісу, якого ніхто не торкався.
Не хочу його марнувати.
Я б залюбки,
але в мене завтра фотосесія, де, здається, я маю бути без сорочки.
На які лише жертви ми не йдемо заради свого покликання.
Пане Данне, я просто хотів сказати,
що мені дуже шкода, що так сталося з вашою дочкою.
Вона чудово грала в «Полтергейсті».
Це улюблений фільм мого дитинства.
Я не бачив його багато років.
Не можу змусити себе дивитися.
А, до біса. Один-два шматочки тірамісу мене не вб'ють.
Відпрацюю його в залі вранці перед зйомками.
Можна?
Звісно.
Гадаю, у вас немає дітей.
Ще ні. Можливо, колись потім.
У нас із колишньою дружиною було дві дочки до Домініки,
але вони обидві померли маленькими,
тому Домініка була нашою диво-дитиною,
нашим ангелом,
і ми завжди думали, що це вона нас ховатиме.
Бо так і має бути, правда ж?
Я був переконаний,
що це буде найважчий момент
усього, що ми пережили...
за все наше життя.
Але я помилявся.
Набагато гірше було спостерігати за судом над Джоном Свіні
і за тим, як захист намагався виставити його жертвою.
Скільки вам було років?
Приблизно п'ять.
Я пам'ятаю, як мій батько в п'яній люті
стискав мамину шию.
Я боявся, що він її вб'є.
А чи був він жорстоким до вас?
Так.
Дуже багато разів.
Знущання було нескінченним.
Я розповім, що таке знущання.
Він душив Домініку п'ять хвилин.
Моя дівчинка боролася...
цілих п'ять хвилин.
Той виродок навіть зізнався прямо на газоні перед домом.
Я вбив її. Я намагався вбити себе.
Він провів три з половиною роки у в'язниці.
Знайшов роботу шеф-кухарем у Санта-Моніці.
Це не справедливість.
Ні, це не вона.
Тому я ніколи не вірю жодному слову з вуст адвокатів захисту.
Вони брешуть, шахраюють, крадуть — усе, аби перемогти.
Навіть якщо це оскверняє пам'ять справжніх жертв.
Це все одно, що вбити їх удруге.
Смачне тірамісу?
Авжеж, дуже смачне.
Авжеж.
Я можу залишитися й побути довше, якщо хочете.
Пізня година, Поле.
І завтра на трибуні виступатиме Лайл Менендес.
Дякую, що вислухав.
І успіхів на фотосесії.
ТЮРЕМНИЙ ТРАНСПОРТ НЕ НАБЛИЖАТИСЯ
Захист викликає Джозефа Лайла Менендеса.
Підніміть праву руку.
Чи присягаєте ви,
що ваші свідчення у цій справі будуть правдою,
усією правдою і нічим, окрім правди, хай допоможе вам Бог?
- Так. - Будь ласка, сідайте.
Вашими батьками були Мері Луїза Менендес і Хосе Менендес?
Так.
Ви любили своїх батьків?
Так.
Але 20 серпня 1989 року
ви з братом убили матір і батька?
Так.
Чому ви вбили своїх батьків?
Бо ми боялися.
Ви пам'ятаєте, як стріляли в батька з дуже близької відстані?
Думаю, що так. Я не пам'ятаю.
Я пам'ятаю фото.
Фото, яке ви тут бачили? Це ви про рану на голові батька?
І в якийсь момент у вас скінчилися набої?
Так.
Але ви тоді щось дізналися про свою матір?
Тобто щось побачили або ж почули?
Було видно рух за батьком.
Було схоже на рух.
І...
Я перезарядив.
Ви перезарядили зброю?
- Це «так»? - Так.
І що ви зробили після перезарядки?
Я перехилився й вистрелив у неї зблизька.
Лайле я спитаю про час, коли вам було шість років.
Ваш батько фотографував вас і вашого брата?
Так.
Ваша честе, будь ласка, попросіть свідка говорити гучніше.
Так. Пане Менендесе, якщо можна, говоріть ближче до мікрофона.
Перепрошую.
Пане Менендесе, на цьому конверті напис: «Шостий день народження Еріка».
- Упізнаєте цю фотографію? - Це я.
А це?
Це мій брат.
- Ви впізнали братову плямку на шкірі? - Це родимка.
Коричнева родима пляма.
А коли ваш батько робив такі фотографії,
він фотографував ваші обличчя?
Ні, він фотографував наші геніталії —
нижню половину тіла, і...
коли нахиляєшся.
У віці від шести до восьми років
ваш батько мав сексуальний контакт із вами?
Так.
І як це почалося?
Просто...
Усе почалося з...
Після тренувань він робив мені масаж.
Він показував, пестив мене
і просив робити те саме з ним.
І він садив мене на підлогу
й керував моїми рухами.
І я займався з ним оральним сексом.
Ви цього хотіли?
Але в певний момент він почав робити й інші речі?
Так.
Він...
Так, він використовував предмети:
зубну щітку,
якесь приладдя для гоління.
Що він із ними робив?
У нас були сеанси з предметами.
Він клав мене на ліжко, я був голий,
а в нього був тюбик вазеліну й він просто...
Він так грався зі мною.
А в якийсь момент часу
ваш батько намагався анально проникнути у вас чимось іншим?
Так. Він...
зґвалтував мене.
Ви плакали?
Так.
- Кров ішла? - Так.
Було страшно?
Дуже.
Ви просили його не робити цього?
Я сказав, що не... Перепрошую.
Я сказав, що не хочу цього робити і що це боляче.
Він сказав, що не хотів мене кривдити, що любив мене.
- Ви сказали мамі? - Так.
- Що ви сказали мамі? - Я сказав їй, щоб тато дав мені спокій.
Що він торкається мене.
А що сказала мама?
Вона сказала: «Припини. Ти перебільшуєш.
Твій тато має карати тебе, коли ти погано поводишся».
І сказала, що він мене любить.
Ви комусь іще про це казали?
Ні, бо я боявся,
а батько казав мовчати.
Він сказав, що буде погано, якщо я комусь скажу,
що він мене вб'є.
А братові сказали?
Ні.
Ви щось робили з братом?
Так.
Що ви робили з братом?
Іноді, коли я відчував...
Не знаю...
Я брав зубну щітку і...
так само грався з Еріком.
Вибач.
Мені дуже шкода.
Я не знаю, що оце щойно сталося. Це просто неймовірно.
У це реально неможливо повірити!
І всі на це купилися!
Вони купилися. Гадаю, всі в це повірили.
Я...
Вибач, Пем. Перепрошую.
Бачиш, я ж казав, що переконаю присяжних. Десять до двох. Так і буде далі.
Бо це було найкраще свідчення в залі суду. Я був лицарем у білому.
Так. Я згодна.
На книзі я не зупинюся.
Я візьму все це, перетворю на сценарій
і зніму фільм.
А грати мене міг би Річард Ґріко.
Мене вже не зупинити.
Я не здивуюся, якщо присяжні напишуть судді записку:
«Нам більше нічого не треба чути. Закінчимо вже цей балаган».
Я міг би пред'явити 10 000 листів від людей,
які готові дозволити мені жити в їхніх домівках.
Навіть священик сказав, що прийме мене.
Так, клятий священик.
Я винен тобі вибачення.
Не треба вибачатися, Домініку. Просто не переслідуй мене.
Вибач. Я не знав.
Я вірю йому, а це означає одне з двох.
Або ті хлопці пережили найгірше насильство, яке тільки можна уявити,
і їхні батьки отримали по заслузі,
або ти змогла навчити брехливого психопата-вбивцю так виступати.
Не знаю, який із цих варіантів лякає мене більше.
У будь-якому випадку, вітаю.
Домініку.
Мені дуже шкода.
Вона була гарною дівчиною.
У неї було все життя попереду.
Знаєш, якими були її останні слова мені?
«Я люблю тебе, тату».
Принаймні це лишиться назавжди.
ЧУДОВИСЬКА: ІСТОРІЯ ЛАЙЛА Й ЕРІКА МЕНЕНДЕСІВ
Переклад субтитрів: Ольга Цяцька