Digui el seu nom.
Judalon Smyth.
J, U, D, A, L, O, N Smyth. S, M, Y, T, H.
Tinc una empresa de duplicació de cintes,
també venc i m'especialitzo en cristalls i pedres
i publico un butlletí per a col·leccionistes de nines.
Tinc dos gats: Shanti Oz i Ishi Kitty.
Com va conèixer L. Jerome Oziel?
Estava duplicant unes cintes de seminaris sobre relacions,
i volia assistir a un.
I, al final, deia que contactessis amb l'Institut de la Fòbia,
i va contestar el doctor Oziel.
Em va dir que no necessitava un seminari, sinó teràpia individual.
I la seva relació va acabar sent sexual, no?
Va acabar sent una relació basada en violacions, suggestió, hipnotisme...
- Protesto. - S'admet.
...maltractament psicològic, segrest.
- Protesto. - S'admet.
- Senyora Smyth. - Que estic parlant.
Perdoni, pot repetir la pregunta?
Em va receptar alprazolam i fluoxetina.
Em va obligar a fer-me la prova del VIH abans de tenir-hi relacions.
Sempre deia que es divorciaria al cap de set mesos.
I, set mesos després,
deia que es divorciaria al cap de set mesos.
Es pronuncia Ménendez o Menéndez?
El Jerry estava inhabilitat des del principi.
- No podia exercir. - Protesto.
Feia que els pacients li paguessin com a esclaus.
- Protesto. - Jo era la seva esclava sexual.
Protesto!
No sé per què protesta tant.
Li va fotre pastilles gola avall?
Perquè jo també vaig protestar.
S'admet. Senyora Smyth...
Disculpi, només contesto la pregunta.
- És una puta estrella. - Sí.
Ens farà guanyar el judici.
- Senyora Smyth, sap què és això? - Sí.
És un pagaré de 500 actes sexuals que li havia de realitzar.
I vostè el va signar, no?
Sí, i els meus gats són els testimonis.
Són les seves potetes.
Així.
Quan va començar a gravar el doctor Oziel?
Bé, al principi, era el contestador automàtic.
Gravava les converses com si tingués voluntat pròpia.
Hola? Que hi ets?
Mare meva. Crec que ens grava.
Però llavors, com que tenia l'equip del meu negoci,
sí, vaig començar a gravar-lo.
Estic... Oh, sí.
T'apujaré la dosi d'alprazolam perquè t'estimo com el Rei del Rock.
Està imitant l'Elvis.
De vegades, quan ens fem petons, és massa.
Em fa voler posseir-te al terra de la cuina.
És un poema d'amor.
El que ell considera un poema d'amor.
M'agrada.
M'agrada molt, doctor Papi.
Feia veu de nena molt sovint.
Senyora Smyth, ens pot parlar d'aquell Halloween?
El dia que L. Jerome Oziel afirma que l'Erik li va confessar el crim?
Sabia que jo volia trencar amb ell
i va utilitzar el Lyle i l'Erik per tornar-me a atrapar.
Judalon, és veritat.
Ve cap aquí i tinc por. Necessito la teva ajuda.
Què?
Vaig portar una pistola.
Me l'havien deixat els veïns.
Sentia el que deien dins la consulta?
No, només l'Erik plorant
i el Lyle cridant.
O sigui que no va sentir que amenacessin L. Jerome Oziel?
No. L'únic que vaig sentir dir al Lyle va ser...
Hawaii, eh?
Us ho passareu bomba aneu on aneu.
No us podeu equivocar.
Bona sort, doctor Oziel.
"Bona sort, doctor Oziel."
Correcte. I el Jerry no tenia por quan van marxar.
Hi ha catorze milions de dòlars en joc.
Judalon!
Només els vull ajudar a invertir.
I sí, AutoMax és la meva empresa, però també és una bona inversió.
Llavors tot va canviar.
Para!
No!
Així.
Empassa.
Però, a banda d'això, està estable?
Sí.
No és la primera vegada que ho intenta.
Soc el seu metge.
Jo me n'ocupo.
No.
Ara, si mai em deixes, faré que t'internin.
No parava de dir-me que l'Erik em volia matar.
I jo tenia malsons.
I no parava de repetir que a la Kitty li penjava l'ull quan la van trobar.
No parava.
Deia que ma mare era una bruixa que em volia enverinar.
Feia servir la paraula 'espines' per hipnotitzar-me.
Quan ell deia "espines", jo em quedava en blanc.
Em va violar.
Dues vegades em va violar.
¿Han acusat mai L. Jerome Oziel
d'atacar altres pacients?
És irrellevant.
Jo diria que és molt rellevant que hi tingués relacions sexuals,
que els donés medicació sense recepta...
- Protesto. - S'admet.
...que els fes dir-li "doctor Papi".
He dit que s'admet.
- Que no consti. - Ho retiro.
¿Va recórrer a la policia buscant protecció
de l'home que l'havia violat i temia que la matés?
- Sí. - On vol arribar?
- I què van fer? - Absolutament res.
Senyora Smyth, està enamorada del doctor Oziel?
No, i ara.
No diu tot això perquè no es divorciava per tenir fills amb vostè?
No volia fills que se li assemblessin.
Gràcies, senyora Smyth. No tinc més preguntes.
Fem un recés per dinar. Tornem a les 13:30.
Jurat, els recordo que no deliberin ni parlin del cas.
Ho has notat?
No. Què?
Catorze milions, germanet.
Creia que serien més aviat 30.
Segurament deuran ser 30, la indemnització estatal,
però diguem que són 14.
- Menys despeses legals. - Doncs 13.
Només dic que soc un crac. Sabia que ens en sortiríem.
Jo ja tinc el meu somni: Mr. Buffalo, el llibre...
I hi haurà una pel·li.
Ho saps, no?
Erik, en faran una puta pel·li.
E!
- Qui ens interpretarà? - No ho sé.
Hem de trobar la manera de prendre aquestes decisions.
Entesos, sí.
Comença a pensar en el teu somni.
El que vols fer quan tot això s'acabi, perquè ja quasi ho tenim.
Ho hem aconseguit, collons.
I tots aquells imbècils que diuen que som assassins en sèrie com Jeffrey Dahmer?
- Els seus cosins. - Se'n poden anar a prendre pel cul.
Brian Bosworth seria un Lyle de puta mare.
Potser Rob Lowe et podria interpretar a tu.
És sexi.
Bé, li hauríem de fer una prova.
Què ha sigut això?
- Què co...? - Ho heu sentit?
17 DE GENER DEL 1994
Obriu les cel·les!
Lyle!
Prou.
He de parlar amb la presó masculina del comtat.
Fa olor de gas. Hem de sortir.
Només vull saber si s'ha esfondrat.
Hem de marxar.
Necessito saber si s'ha esfondrat.
- Deixa el telèfon. Hem de marxar! - M'ho pot dir?
Merda.
- Acabo de parlar amb el Lyle. - Gràcies a Déu. Has pogut?
Està bé. Tot dos estan bé. Una mica atordits, però bé.
No paren.
I tu? Vivies a Westwood?
A Cheviot Hills, però la casa és nova.
Creia que s'esfondraria.
He parlat amb el Weisberg. Diu que no és segur seguir aquí.
Està obert a altres opcions. Podem anar als jutjats del centre.
Almenys l'Erik i el Lyle ho tenen més a prop.
El Malkovich, nen. El puto John Malkovich. Em va interpretar a Saturday Night Live.
La Norma diu que va ser una puta passada. Som famosos, hòstia.
No només el judici, nosaltres.
Els índexs són astronòmics, una anada d'olla, Erik.
Saps que pots plorar quan declaris, no?
Sí.
És que...
Què t'he de dir? Tu ets l'actor i el guionista.
No vull dir que actuïs...
No, ja sé què vols dir.
Vull dir que amb la llimona, la canyella...
no passa res si t'emociones o el que sigui.
Lyle, confia en mi.
Ho aconseguiràs.
Digui el seu nom.
Erik Galen Menendez. M, E, N, E, N, D, E, Z.
Senyor Menendez, és conscient de les peculiaritats d'aquest micròfon?
Què?
Si s'hi apropa massa, peta.
Si se n'allunya massa, no el sentim.
Sí, té raó.
Entesos. Si pot col·locar-se a una distància intermèdia...
Molt bé.
Crec que s'ha d'acostar.
- Massa a prop, Erik. - Entesos.
- No... - Sí.
No es mogui.
Bé.
Vinga, Erik. Tu pots.
Era... Era com si jo no importés.
Allunyi's del micro.
Vaig suposar que em castigaria perquè quan...
Erik, s'ha de repenjar. Està fent petar el micro.
Em gravava les trucades i em va punxar el telèfon.
Allunyi's del micro.
Em va punxar el telèfon.
Em posava... M'acostumava a posar...
- El volum està baix. - Entesos.
Agent Wolf, pot ajustar el micro?
Es pot recolzar a la cadira?
Recolzi's.
Intenti no moure's.
Entesos?
Molt bé. Continuï.
Hi havia carmanyoles a l'armari.
L'està cagant. Sembla un puto psicòpata.
Al mig entre què i què?
Entre la meva habitació i la dels pares.
Allunyi's del micròfon.
Allunyi-se'n.
Així. Vostè recolzi's.
Si no es recolza, el micro peta.
Recolzi l'esquena al respatller de la cadira.
No es mogui. Entesos?
I tenia onze anys?
Sí.
El problema és que no el mira.
Ha de mirar el micro.
Sí, ja ho sé. He...
He d'anar al lavabo. Necessito un descans.
Entesos. Farem un recés.
¿Quina creu que va ser la causa que va originar
que vostè i el seu germà acabessin disparant als seus pares?
Que jo expliqués...
Què?
Que expliqués al Lyle que...
Que li expliqués què?
El meu pare...
El meu...
Que vostè expliqués què al Lyle?
El meu pare...
El meu...
- Pot contestar? - Sí.
El meu pare abusava sexualment de mi.
I volia alguna cosa del seu germà? Per això l'hi va explicar?
Només volia que s'acabés.
Hi havia diferents tipus d'abusos, Erik?
- I... - Sí.
I ens podria dir quins noms els posava?
Genolls.
Genolls?
- Aquest era un tipus? - Sí.
Entesos. Quin altre?
Sexe suau.
Al micro.
Sexe suau.
Un altre.
Quin altre?
Sexe dur.
Senyor Menendez,
després que vostè i el seu germà disparessin als seus pares,
van mentir molt.
Protesto. Tendenciós.
Denegada.
Van mentir. Van mentir als periodistes.
Van mentir a la seva família.
Van mentir als inspectors.
Però, ara, diuen la veritat.
És una pregunta?
- Diu la veritat ara? - Sí.
- Sobre tot? - Sí
- No menteix? - No.
- Sobre res? - No.
Genial. ¿De debò van anar al Big 5 de Santa Monica
el matí del 18 d'agost a comprar escopetes?
Sí. Sens dubte, sí.
I vostè i el Lyle van mirar la vitrina,
però els van dir que no podien endur-se les pistoles.
Hi havia un període d'espera de 15 dies, correcte?
Sí.
Bé, senyor Menendez, sap que Big 5 va deixar de vendre pistoles el 1986?
No, no ho sé.
Entesos.
Senyora Bozanich, hi havia pistoles.
I les vam mirar.
I el dependent va dir que no ens les podíem endur, o sigui...
I tot això va passar el 1989?
Sí.
Bé, senyor Menendez,
ha mentit en el passat, però ara no menteix?
No.
Entesos.
No tinc més preguntes.
Per què ho vas dir?
Que vam intentar comprar-les al Big 5.
Lyle, ja t'ho he dit: és el que recordava.
Deia la veritat.
No, vam intentar comprar pistoles en una armeria a Sepulveda, a West L.A.
El Big 5 de Santa Monica venia pistoles BB al costat de les putes canyes de pescar.
Per això vam anar a San Diego, idiota.
Molt bé, ho sento molt, Lyle.
No estava mirant cap mapa. No tenia una puta guia a la falda.
Jo vaig fer l'actuació del segle. I a tu t'han enxampat mentint.
No mentia.
Com pots dir això?
He estat hores declarant.
Semblaves un psicòpata, que volguessis matar algú.
Sí, per culpa del micro.
És un objecte inanimat. No fotem.
Vinga a moure't. Queda't quiet.
Seu i contesta les preguntes com havíem practicat.
No deixaré que em culpis.
No és culpa meva. És teva.
Tu m'hi vas obligar. Tot això va ser idea teva.
No m'ho puc creure.
Culpa meva?
Meva?
Ets tu qui està obsessionat amb aquella pel·li.
Ets qui va escriure un guió sobre matar els pares.
I, ho sento, a risc de repetir-me,
quina putíssima merda de títol és Friends?
Qui collons mirarà res titulat Friends?
Tens uns collons que te'ls trepitges, hòstia!
Podria haver pujat a declarar i haver dit que tot va passar
perquè et gravaven les trucades
i van descobrir que deies merdes gais.
Que van descobrir que tu i el Craig Cignarelli
us menjàveu la polla mútuament
i un munt de marranades fastigoses més.
Podria haver dit que em vas suplicar que t'ajudés a solucionar-ho.
- No soc gai, Lyle. - Doncs a mi me l'has fotut.
Això és cosa teva.
És culpa teva.
De debò?
Tu li vas rebentar el cap al pare i la cara a la mare.
No oblidem el que ens van fer, entesos?
Tenen el que es mereixien.
El part ha anat molt bé. Ha sigut fàcil.
I està sa?
Perfectament.
Està sa. 3,32 quilos.
El vol agafar?
Hola.
Kirk Cameron és bon actor.
Però no és sexi, saps?
El Lyle Menendez és atractiu. Mireu.
Sabeu qui és?
- Timber Dawn. - La meva xicota.
Què? Ves a la merda.
- I una polla. - Us ho juro. Us ensenyaré les cartes.
Estic fart d'aquestes rèpliques.
S'acabaran aviat. Cada vegada són més espaiades.
- Preparat? - Sí.
Hola, guapo.
Enhorabona.
Com està el nadó?
És preciós.
Però avui el protagonista ets tu.
Et traurem d'aquí, entesos?
La càrrega de les proves en aquest cas la té l'acusació.
Sense cap mena de dubte.
Els explicaran què és la defensa pròpia imperfecta,
que vol dir que, quan algú creu honestament i de bona fe
que corre perill i es defensa,
la condemna màxima és per homicidi.
L'acusació dirà que ho van fer pels diners.
Però, segons Marta Cano, pel que sabien estaven desheretats
i sabien que no cobrarien l'assegurança perquè el Jose no s'havia fet la revisió.
Si haguessin esperat dues setmanes, haurien cobrat aquells cinc milions.
Per què no es van esperar si ho feien pels diners?
L'acusació subratllarà el fet que compressin escopetes.
Això significa que planejaven disparar als seus pares?
Jo els pregunto:
si viuen en un barri on hi ha molts robatoris
i compren una arma, planegen matar algú?
No. Es defensen.
Si planejaven un assassinat,
per què no van esperar el permís per a pistoles?
Per què van comprar dues escopetes ensordidores?
L'acusació espera que s'oblidin del cosí Andy,
a qui l'Erik va dir als 12 anys que el seu pare li feia massatges al penis
i que li feia mal.
I va haver de preguntar-li si allò era normal.
O el cosí Al,
que va dir que el Jose feia que l'Erik i el Lyle es dutxessin amb ell.
Que els deixava la cara com un mapa.
Que, quan van començar els abusos, als sis anys,
l'Erik va passar de ser un nen feliç a ser completament asocial.
O la cosina Diane,
que va dir que s'havien de barallar pel privilegi
de no haver de dormir amb la seva mare.
O l'entrenador Wadlington, que va declarar, i cito textualment,
que Jose Menendez era el pitjor pare
i la persona més severa que havia conegut mai.
"L'Erik i el Lyle ens omplen de glòria i ens porten la fama.
Rates de laboratori perfectes."
Agulles i xinxetes com aquestes clavades a les cuixes
i rascant-li el penis.
És irònic que morissin sota els trofeus
perquè els nois només eren això per a ells: trofeus.
En aquella família no parlaven.
Feien experiments sexuals perversos.
I els maltractadors són molt possessius amb els seus experiments.
Resulta que els infants maltractats com ells dos
no sempre acaben sent productes perfectes.
En aquest país no respectem gaire els nens.
Creiem que menteixen, que s'inventen coses, que fantasien...
Normal que als nens maltractats els costi confiar en els adults.
Si els meus clients es diguessin Lila i Erika Menendez,
suposaria alguna diferència?
Perquè no l'hauria de suposar.
Se suposa que els nois no són víctimes, però de vegades ho són.
I no s'ha de culpar mai la víctima.
Sé que m'he allargat molt amb les conclusions.
I això és perquè, quan hagi acabat, ja no podré fer res per l'Erik.
I no el vull perdre.
Igual que la Jill no vol perdre el Lyle.
La gent m'ha preguntat
què vull treure de tot això.
I...
la meva resposta no és necessàriament jurídica.
Vull veure l'Erik caminant pel carrer.
Sense manilles.
Sense grillons.
Caminant.
Lliure de tot això.
El que passi ara
depèn de vostès.
Han estat un jurat extraordinari.
I els ho agraeixo.
Ja ho tenim, nen.
Ja està.
La cubana i la negra que es miren tota l'estona?
Ni de conya ens declaren culpables.
Sí, bé...
No ho sé.
Podria ser judici nul. S'haurà de repetir tot.
Erik, és massa car.
Què costa el judici? Milions de dòlars d'impostos?
Per condemnar dues persones que el país estima?
I una polla!
No deixaran que ens tornin a processar. Fliparien en colors.
No ho sé.
Tinc la sensació que...
Que què?
Que ha canviat alguna cosa.
Tota la ciutat està feta un sac de nervis.
Primer, els disturbis. Després, el terratrèmol.
Ara, esperar el veredicte.
Sabeu qui té una por espantosa als terratrèmols?
L'Erik Menendez.
De fet, tenen por que se suïcidi.
Ja t'ho he dit! No puc.
Està perdent el cap,
pel que sembla.
Es passa la nit escrivint
una espècie de novel·la de ciència ficció.
"I, de nou, va fugir a través del portal màgic
i va tornar a la 17a dimensió."
També dibuixa.
I sabeu què?
És bo.
Més bon tirador que la majoria d'artistes que conec.
I ara ve el millor.
L'Erik té xicota.
No sé segur com funcionaria.
No sé segur com s'han apoderat de mi aquests sentiments.
Però sé que són genuïns.
Sento que et conec des de sempre, Erik.
I que et coneixeré durant la resta de la meva vida. Amb amor...
Tammy.
Qui vol sortir amb aquests psicòpates?
Què en treu?
Bé, un vis-a-vis segur que no, si és el que volies dir.
Cosa que m'imagino que ja li està bé, a l'Erik.
Ho heu notat?
Verge santa, no s'acaben.
Tim!
Què? No passa res.
Estem bé.
Respira.
No passa res.
Tinc els nervis destrossats.
Estic fatal.
No era ni de les grosses, no?
No.
No recordava que són tan vulnerables.
No es poden relaxar. És com...
Mai saps què vindrà.
Sí, ja ho sé.
Però el que s'acosta i et preocupa
no és un altre terratrèmol.
Crec que el Lyle va ser un geni en la seva declaració.
Potser un geni malvat.
Però no puc dir el mateix de l'Erik.
Vaig observar el jurat,
i crec que no hi va connectar.
I aquella tal Judalon què?
Dispensi. Senyor Dunne!
Hola.
Judalon Smyth.
Hola.
Miri, la Demi va tenir la seva portada i la Michelle Pfeiffer també.
- Ho entenc. Són estrelles. - Esperi.
Vol dir la portada de la Vanity Fair?
El que li vull preguntar és si té el telèfon de Graydon Carter.
Cada vegada que truco em contesta la mateixa mala pècora.
Tu què diries?
Assassinat en primer grau, homicidi voluntari?
Se'n sortiran com si res?
Sincerament, no ho sé.
Però sí que sé una cosa.
Si aquell jurat els deixa en llibertat,
les dues ànimes dels morts vagaran per la terra...
i els perseguiran.
El karma els castigarà.
Aixequin-se.
Gràcies.
STANLEY M. WEISBERG JUTGE
Després de molt deliberar,
per desgràcia, el jurat està en un punt mort
i no arriba a un veredicte.
No hi ha unanimitat.
Em temo que hauré de declarar el judici nul.
Si us plau, senyors. Esperin, si us plau.
Esperin, si us plau. Vinga.
- És positiu, però, no? - Ordre, si us plau.
Llavors, si no som culpables, què?
- Parlem-ne després. - Sí, però per què?
Culpa'n els homes.
Ordre, si us plau.
SIS MESOS DESPRÉS
Com ja saben, ho haurem de tornar a fer tot una altra vegada.
I vostès, senyores, les meves heroïnes,
són les que es van acabar convencent que l'Erik era no culpable
o culpable d'homicidi.
I els vull fer unes preguntes.
Què va passar? Què vam fer malament?
¿Què van sentir aquells homes
que va fer que no canviessin d'opinió?
I què creuen que els calia sentir?
Bé, cap al final, era com si l'Erik i el Lyle fossin els meus fills.
I crec que, no ho sé, aquest instint maternal,
potser els homes no el tenen.
Jo crec que ningú mataria els seus pares així
tret que passés alguna cosa.
A veure, no és la meva opinió. Crec que és la seva.
Crec que creuen que el nois no poden ser víctimes d'abusos sexuals.
Entesos. Què més?
No...? Disculpi.
Va dir que... Li podríem trucar?
Hola, Erik. Som nosaltres.
Hola, Erik!
Et volíem dir...
Em dic Tina. Encantada de conèixer-te.
És com si ja et conegués.
Només et volia dir que ho sentim moltíssim.
No s'ha fet justícia.
Té raó.
Erik, ho has sentit?
Leslie, podem parlar?
I tant.
Un moment.
Hola. Com estàs?
Sembles molt desanimat.
Sí.
Ho estic.
Tu anima't, entesos?
Guanyarem el judici. T'ho prometo.
No, no m'ho pots prometre.
Oh, Erik.
Ha canviat alguna cosa.
M'entens?
Als mitjans, tothom s'ha girat contra nosaltres.
Ara m'escriuen cartes d'odi.
Això no passava abans.
I...
No ho sé.
Noto alguna cosa diferent.
No sé què és, però...
em sembla que tot s'ha acabat.
No deixaré que t'enfonsis d'aquesta manera.
- De cap manera. Guanyarem. - Tranquil·la. Ja parlarem.
Gràcies. Compte al tornar a casa.
- Gràcies. Adeu. - Adeu.
De fet, senyora Abramson,
si realment vol saber quin va ser el problema, o un dels problemes...
Crec que les altres no ho volien dir.
Endavant, si us plau.
Bé, el principal problema amb els homes...
És a dir, no els agradaven l'Erik ni el Lyle, és veritat.
Però...
el problema era vostè.
Per si serveix d'alguna cosa,
vostè no els agradava.
Bé, gràcies per dir-m'ho. No passa res.
I ara.
Gràcies de nou.
Tenim males notícies.
Moltes, de fet.
Entesos.
No sé com dir-t'ho.
T'ho diré clar: no hi ha diners.
No em preocupen els diners.
T'haurien de preocupar. No n'hi ha.
Tret que comencem a treballar pro bono...
Hi ha diners.
- Creu-me. No n'hi ha. - N'hi haurà.
O sigui que tanquem el tema.
Hauràs de dur un registre de les hores que facis.
Després et pagarem.
Et pagaré.
Escolta, publicaré un llibre.
Escric un llibre.
La meva amiga Norma m'ajuda,
tot i que és més aviat una mena de secretària.
Però està completament obsessionada amb mi.
Està enamorada de mi.
És bastant especial.
I m'ajuda a escriure'l.
L'està escrivint ella, Lyle.
Hi treballem els dos, però és el meu llibre.
No, vull dir que s'està a punt de publicar.
Perquè has deixat que et gravi.
I ara farà públiques les gravacions.
És el llibre.
No, i ara.
Lyle, l'hi has explicat tot.
"Ja et vaig dir que commouria el jurat. He practicat per plorar.
Hi tinc la mà trencada."
"Ens hem d'inventar alguna cosa de l'Oziel i per què no li vam parlar del sexe.
Podríem dir que ens fa xantatge."
"'Vaig reaccionar desproporcionadament',
en referència a la nit dels assassinats."
Després diu: "El Lyle em va parlar dels tipus de maltractament infantil
que faria servir al judici."
És una puta mentida, Jill! Jo no he dit mai això!
Et va gravar!
- Saps què significa això? - No.
Significa que et podran interrogar
sobre tot el que vas dir si declares.
Molt bé.
- O sigui... - Que no pots declarar.
No en el segon judici.
Lyle, això es carrega la nostra defensa.
Hauràs de confiar en l'Erik.
Què?
No.
Lyle...
em sembla que ja no et puc defensar.
I et vull ajudar a buscar un bon advocat d'ofici.
Però no treballaré en el teu segon judici.
Ho sento.
Merda.
Segons els últims informes, no tenen ni un duro.
I em vaig dir...
Vaig pensar: "La gent donaria diners als germans Menendez?"
- Donatius per als germans Menendez. - Que els (...).
"Que els (...)?" Que malparlat!
Ara tot depèn de tu.
Però, en certa manera, crec que això ens facilita la vida.
Tu sempre has provocat més simpatia.
Això no és veritat.
I tant. Ets molt millor testimoni que el Lyle.
Ara no podem argumentar defensa pròpia...
No.
El jutge...
no vol un altre judici nul.
O sigui que la defensa pròpia imperfecta queda fora de la taula.
Bé, era la veritat.
- Ho era. - Sí.
- Era la nostra defensa. - En buscarem una altra.
Sé que no t'agrada sentir-ho, Erik, però no hi ha proves
que tu matessis la teva mare ni el teu pare.
Potser els vas disparar, però el Lyle els va matar.
Ell va disparar el tret letal a la nuca del teu pare.
Va anar fora a recarregar mentre la vostra mare encara era viva.
Saps que la gent t'odia?
No. Però ho saps?
No vas fer una bona feina.
Em vas posar unes ulleres que no necessito.
Ens vas fer posar roba pastel.
No va funcionar.
- Erik... - Res va funcionar.
Ara tothom ens odia. La meva vida està acabada.
- No. No ho... - Calla, collons!
Tanca la puta boca!
Tu no ho saps, hòstia.
Entesos? Jo sí.
Com m'ajudaràs?
Com ho arreglaràs?
No pots.
Aixeca't. Avui netegem el bloc.
Per què?
Arriba un vip.
O.J. Simpson és en aquell Ford Bronco amb Al Cowlings.
Segons la policia, O.J. l'apunta amb una pistola
i vol que el porti a casa de la seva mare.
Som a la 405 direcció nord
i acabem de passar Manchester.
Crec que segurament ara és a La Tijera.
La policia de trànsit i la de Los Angeles
i almenys una dotzena de cotxes de policia,
amb llums i sirenes activats, persegueixen
o més aviat segueixen O.J. Simpson...
ÚLTIMA HORA
...mentre intenta arribar
al que suposem que és la seva casa de Brentwood.
Et podem dir Juice?
Sou els guàrdies.
Digueu-me com vulgueu.
Juice em va bé.
- Posa't còmode. - Deixarem que t'instal·lis, Juice.
Ja. Teniu res per menjar?
- Et portarem alguna cosa. - Gràcies, tio.
Col·lega.
Hola.
O.J.?
- O.J.? - Sí. Qui ets?
Soc l'Erik. Erik Menendez.
No fotis.
Sí.
Un dels germans?
- És amb tu el teu germà? - No, és en una altra ala.
Quina merda. Fa molt que sou aquí.
Sí, uns tres anys.
Estem a punt de tenir un altre judici.
Et diré una cosa: jo no m'hi estaré gaire, aquí.
Perquè jo no ho vaig fer.
La Nicole em va pegar.
Has sentit què diuen de mi?
Sí.
Sí, ho he sentit.
He sentit que... Bé, no sé si és veritat.
Que el Robert Shapiro és el teu advocat.
Sí.
N'he contractat uns quants. Tu ja m'entens.
Sí, però et volia dir que...
Bé, també va ser el nostre advocat.
I, de fet, ell...
Bé, tu vigila amb ell,
perquè a nosaltres ens va fotre.
Em podria haver quedat a Londres.
I segurament no m'enfrontaria a la pena de mort.
Però ell em va dir que tornés a casa i...
Gràcies pel consell.
Has vist tota aquella gent a la 405?
Ha sigut una bogeria.
Sí. A la gent li encanta l'O.J.
Se'm fa difícil no pensar
que deixaran de fer-nos cas a nosaltres
i te'n començaran a fer a tu.
- Et puc dir una altra cosa? - Sí, digues.
Mira d'arribar a un acord.
Subtítols: Maria Romero Soronellas