‫אמרי את שמך לפרוטוקול.‬
‫ג'ודלון סמית'.‬
‫ג'-ו-ד-ל-ו-ן סמית'. ס-מ-י-ת'.‬
‫יש לי חברה לשכפול קלטות,‬
‫ואני גם מוכרת ומתמחה בקריסטלים ובאבנים,‬
‫ומוציאה לאור ידיעון לאספני בובות.‬
‫יש לי שני חתולים, שאנטי אוז ואישי קיטי.‬
‫איך הכרת את ל. ג'רום אוזיאל?‬
‫שכפלתי קלטות של סמינרים על מערכות יחסים,‬
‫ורציתי ללכת לאחד מהם.‬
‫ובסוף הקלטת נאמר שניתן ליצור קשר‬ ‫עם "מכון פוביה" בבוורלי הילס,‬
‫וד"ר אוזיאל ענה.‬
‫הוא אמר שאני לא צריכה סמינר,‬ ‫אלא טיפול של אחד על אחד.‬
‫ומערכת היחסים שלכם נעשתה מינית, נכון?‬
‫מערכת היחסים שלנו הפכה‬ ‫לאונס, שטיפת מוח, היפנוזה...‬
‫התנגדות.‬ ‫-מתקבלת.‬
‫...התעללות פיזית ונפשית, חטיפה.‬
‫התנגדות.‬ ‫-מתקבלת.‬
‫גברת סמית'.‬ ‫-אוקיי. וואו, אני מדברת!‬
‫סליחה, תוכלי לחזור על השאלה?‬
‫הוא רשם לי זאנקס ופרוזק.‬
‫הוא אילץ אותי‬ ‫לעשות בדיקת איידס לפני ששכבנו.‬
‫הגירושים תמיד היו אמורים לקרות‬ ‫בעוד שבעה חודשים.‬
‫ושבעה חודשים לאחר מכן,‬
‫הוא היה אומר שהוא יתגרש בעוד שבעה חודשים.‬
‫אפשר לשאול, אם זה מנ-אנדז או מננדז?‬
‫הרישיון של ג'רי היה מושעה כל אותו הזמן.‬
‫אסור היה לו לטפל באף אחד.‬ ‫-התנגדות.‬
‫הוא ביקש מהמטופלים‬ ‫לשלם לו במטלות כאילו שהם משרתיו.‬
‫כבודו, התנגדות.‬ ‫-וגם אני הייתי שפחת מין.‬
‫התנגדות!‬
‫אני לא יודעת למה את מתנגדת.‬
‫האם את מתנגדת שילעיטו אותך בתרופות?‬
‫כי גם אני התנגדתי לזה.‬
‫מתקבלת, גברת סמית'.‬
‫סליחה, אני רק מנסה לענות על השאלה.‬
‫היא פאקינג כוכבת.‬ ‫-אני יודע.‬
‫היא תעניק לנו את הניצחון במשפט הזה.‬
‫גברת סמית', את יודעת מה זה?‬ ‫-כן.‬
‫זה שטר חוב של 500 אקטים מיניים‬ ‫שהתחייבתי לבצע עבורו.‬
‫ואת חתמת עליו, כן?‬
‫כן, והחתולים שלי הם העדים.‬
‫אלה הכפות החמודות שלהם.‬
‫זהו.‬
‫מתי התחלת להקליט את ד"ר אוזיאל?‬
‫בהתחלה המשיבון שלי עשה את זה.‬
‫הוא פשוט היה מקליט אנשים,‬ ‫כאילו שיש לו רצון משלו.‬
‫הלו? את עדיין שם?‬
‫אלוהים. נראה לי שהוא מקליט אותנו.‬
‫אבל בגלל שהיה לי‬ ‫את כל ציוד ההקלטות בעסק שלי,‬
‫כן, התחלתי להקליט אותו.‬
‫אני... אה, כן.‬
‫אני אגדיל את מינון הפרוזק שלך‬ ‫כי אני חתיכת חתיך עם אהבה בוערת.‬
‫זה הוא עושה חיקוי של אלביס.‬
‫ולפעמים כשאנחנו מתנשקים, הכנות חזקה מדי.‬
‫זה גורם לי לרצות לשכב איתך על רצפת המטבח.‬
‫זה שיר אהבה.‬
‫זה מה שהוא מחשיב כשיר אהבה.‬
‫אני אוהבת את זה.‬
‫אני אוהבת את זה מאוד, ד"ר אבא.‬
‫דיברתי איתו הרבה בקול של תינוקת.‬
‫גברת סמית', תוכלי להחזיר אותנו‬ ‫לליל כל הקדושים ההוא?‬
‫זה שבו ל. ג'רום אוזיאל‬ ‫טוען שאריק התוודה בפניו?‬
‫הוא ידע שאני רוצה להיפרד ממנו,‬
‫אז הוא השתמש בלייל ובאריק‬ ‫כדי לשאוב אותי בחזרה פנימה.‬
‫ג'ודלון! אני רציני.‬
‫הוא בדרך לכאן, ואני מפחד.‬ ‫ואני זקוק לעזרתך.‬
‫מה?‬
‫הבאתי איתי אקדח טעון.‬ ‫לקחתי אותו בהשאלה מהשכן שלי.‬
‫וגברת סמית', יכולת לשמוע‬ ‫על מה הם דיברו בתוך המשרד?‬
‫לא, רק את אריק בוכה ואת לייל צועק.‬
‫אז לא שמעת אותם‬ ‫מאיימים על ל. ג'רום אוזיאל?‬
‫לא. הדבר היחיד ששמעתי את לייל אומר היה...‬
‫הוואי, מה?‬
‫טוב, אתם בטוח תבלו יפה בכל מקום שתהיו בו.‬
‫אי אפשר לטעות שם.‬
‫בהצלחה, ד"ר אוזיאל.‬
‫"בהצלחה, ד"ר אוזיאל."‬
‫נכון. וג'רי לא נראה מפוחד אחרי שהם עזבו.‬
‫14 מיליון דולר מונחים על הכף.‬
‫ג'ודלון!‬
‫אני רק רוצה לעזור להם להשקיע את זה.‬
‫וכן, אוטומקס היא החברה שלי,‬ ‫אבל זו גם השקעה נהדרת.‬
‫ואז זה נהיה אפל.‬
‫תפסיק!‬
‫לא!‬
‫כן, ככה.‬
‫תבלעי.‬
‫אבל מלבד זאת היא חוזרת לעצמה?‬
‫כן.‬
‫היא ניסתה לעשות את זה בעבר.‬
‫אני הרופא שלה.‬
‫אמשיך את הטיפול מכאן.‬
‫לא.‬
‫עכשיו, אם אי פעם תעזבי אותי,‬ ‫אדאג שיאשפזו אותך במוסד.‬
‫הוא כל הזמן אמר לי שאריק רודף אחריי.‬
‫וכל הזמן היו לי סיוטים.‬
‫והוא כל הזמן הזכיר איך העין של קיטי‬ ‫התנדנדה מכיס העין‬
‫כשהם מצאו אותה, שוב ושוב.‬
‫הוא אמר שאמא שלי היא מכשפה,‬ ‫ושהיא רוצה להרעיל אותי.‬
‫הוא השתמש במילה "קוצים" כדי להפנט אותי.‬
‫אז בכל פעם שהוא היה אומר "קוצים",‬ ‫המוח שלי היה מתרוקן.‬
‫הוא אנס אותי.‬
‫הוא אנס אותי פעמיים.‬
‫האם ל. ג'רום אוזיאל הואשם פעם‬ ‫בתקיפת מטופלים אחרים?‬
‫התנגדות. רלוונטיות.‬ ‫-זה מאוד רלוונטי, הייתי אומרת, לשכב איתם,‬
‫לתת להם תרופות בלי מרשמים.‬
‫התנגדות.‬ ‫-מתקבלת.‬
‫לדרוש שגם הם יקראו לו, "ד"ר אבא'לה".‬
‫אמרתי, מתקבלת.‬
‫תמחקי את זה מהפרוטוקול.‬ ‫-מוותרת על השאלה.‬
‫כשהלכת למשטרה,‬ ‫זה נכון שהלכת לשם כי חששת לשלומך?‬
‫רצית לקבל הגנה מפני האיש שאנס אותך‬ ‫ושחששת שיהרוג אותך?‬
‫כן.‬ ‫-מה הכיוון שלך, פרקליטה?‬
‫ומה הם עשו בעניין?‬ ‫-שום דבר.‬
‫גברת סמית', את מאוהבת בד"ר אוזיאל?‬
‫אלוהים, לא.‬
‫אז את לא אומרת את זה כי הוא לא מוכן‬ ‫להתגרש מאשתו ולעשות איתך ילדים?‬
‫לא רציתי ילדים שנראים כמוהו.‬
‫תודה, גברת סמית'. אין לי שאלות נוספות.‬
‫בואו נצא כאן להפסקת צהריים.‬ ‫הדיון יתחדש באחת וחצי.‬
‫מושבעים, אני מזכיר לכם‬ ‫לא להתדיין או לדבר על המשפט.‬
‫הרגשת את זה?‬
‫לא. הרגשתי מה?‬
‫ארבעה עשר מיליון, אחי.‬
‫חשבתי שזה יהיה יותר כמו 30.‬
‫זה בטח יותר משהו כמו 30 שנקבל מהירושה שלו,‬ ‫אבל בוא פשוט נגיד שזה 14.‬
‫אבל יש לך הוצאות על המשפט.‬ ‫-טוב, אז 13.‬
‫אני רק אומר שחשבתי שני צעדים קדימה כל הזמן‬ ‫כי תמיד ידעתי שנצא מזה,‬
‫אז תכננתי את כל החלום הזה בשבילי.‬ ‫מר באפלו, הספר.‬
‫ויהיה סרט?‬
‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫אריק, יעשו עלינו פאקינג סרט.‬
‫אי!‬
‫מי יגלם אותנו?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫אתה ואני צריכים לחשוב על דרך‬ ‫שאתה ואני נקבל את ההחלטות האלה.‬
‫אוקיי, כן.‬
‫אני רק מציע שתתחיל לתכנן את החלום שלך.‬
‫מה אתה רוצה לעשות כשכל זה ייגמר‬ ‫כי אנחנו כמעט שם.‬
‫אנחנו פאקינג עשינו את זה.‬
‫וכל הדפוקים האלה שאומרים‬ ‫שאנחנו רוצחים סדרתיים כמו ג'פרי דאהמר?‬
‫בני הדודים של דאהמר.‬ ‫-הם יכולים לאכול חרא.‬
‫בריאן בוסוורת' יהיה לייל מדהים.‬
‫חשבתי שאולי רוב לאו יכול לגלם אותך.‬
‫הוא סקסי.‬
‫כדאי שנעשה לו אודישן.‬
‫- מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדז -‬
‫מה זה היה?‬
‫מה לכל...‬ ‫-שמעת את זה?‬
‫- 17 בינואר‬ ‫1994 -‬
‫תפתחו את השער!‬
‫לייל!‬
‫די כבר.‬
‫הלו? אני צריכה לדבר עם מישהו‬ ‫בכלא הגברים המחוזי.‬
‫אני מריח גז. חייבים לצאת מכאן.‬
‫אני רק צריכה לדעת אם הבניין עדיין שם.‬ ‫-אנחנו צריכים ללכת.‬
‫אני צריכה לדעת אם הבניין עומד.‬
‫תנתקי. חייבים ללכת!‬ ‫-אתה יכול להגיד לי אם הוא עומד?‬
‫שיט.‬
‫לזלי, דיברתי עם לייל.‬ ‫-תודה לאל. הצלחת להשיג את הכלא?‬
‫הוא בסדר. שניהם בסדר.‬ ‫הם ספגו כמה חבטות, אבל הם בסדר.‬
‫הן לא מפסיקות.‬
‫איך זה אצלך... את בווסטווד?‬
‫שביוט הילס, אבל זה בית חדש.‬
‫וחשבתי שהוא יתמוטט.‬
‫השגתי את וייסברג,‬
‫הוא אמר שלא יהיה בטוח להמשיך כאן.‬
‫הוא פתוח לאפשרויות אחרות,‬ ‫ושכנראה נשתמש בבית המשפט במרכז העיר.‬
‫טוב, לפחות זו נסיעה קלה יותר לאריק ולייל.‬
‫מלקוביץ', אחי. ג'ון מלקוביץ' המזוין.‬ ‫זה מי שגילם אותי בסאטרדיי נייט לייב.‬
‫נורמה ראתה את זה, ואמרה שזה היה מדהים.‬ ‫אנחנו פאקינג מפורסמים.‬
‫זה לא רק המשפט, זה אנחנו.‬
‫הרייטינג שלנו מרקיע שחקים. הוא בשמיים.‬
‫אתה יודע שזה בסדר לבכות‬ ‫כשתעלה להעיד, נכון?‬
‫כן.‬
‫כאילו...‬
‫כאילו שאני צריך להגיד לך,‬ ‫אתה השחקן והתסריטאי.‬
‫לא שאתה משחק...‬
‫לא, אני יודע על מה אתה מדבר.‬
‫אני רק מתכוון, כאילו, ללימון, לקינמון.‬
‫זה בסדר אם תיעשה רגשני או משהו.‬
‫לייל, תסמוך עליי.‬
‫אתה תחזיר אותנו הביתה היום.‬
‫אנא ציין את שמך.‬
‫אריק גיילן מננדז. מ-נ-נ-ד-ז.‬
‫מר מננדז, אתה מודע‬ ‫להתנהגות המוזרה של המיקרופון הזה?‬
‫מה?‬
‫כשאתה קרוב מדי, נשמעים רעשי פיצוצים.‬ ‫כשאתה רחוק מדי, לא שומעים אותך.‬
‫כן, נכון.‬
‫אוקיי. אז אם תוכל פשוט למקם את עצמך באמצע.‬
‫אוקיי.‬
‫אני חושבת שאתה צריך להתקרב.‬
‫אוקיי. זה קרוב מדי, אריק.‬ ‫-אוקיי.‬
‫פשוט...‬ ‫-אוקיי.‬
‫בסדר. בדיוק שם.‬
‫טוב.‬
‫קדימה, אריק. תתקדם.‬
‫אני פשוט... הרגשתי שאני לא חשוב.‬
‫אתה גורם למיקרופון להרעיש.‬
‫חשבתי שהוא יעניש אותי בדרך כלשהי כי כש...‬
‫אריק, אתה צריך להישען.‬ ‫אתה גורם למיקרופון להרעיש.‬
‫היא הקליטה את השיחות שלי‬
‫והיא האזינה לטלפון שלי כי...‬ ‫-תתרחק מהמיקרופון.‬
‫היא האזינה לטלפון שלי.‬
‫טוב, היא הייתה שמה... היא נהגה לשים...‬
‫המיקרופון נמוך מדי. זו הסיבה.‬ ‫-בסדר.‬
‫דפיוטי וולף, אפשר למקם‬ ‫את המיקרופון הזה כמו שצריך?‬
‫תוכל להישען לאחור בכיסא?‬
‫תישען לאחור.‬
‫תנסה להישאר שם.‬
‫אוקיי?‬
‫אוקיי. תמשיך.‬
‫היה מכל פלסטיק בארון.‬
‫הוא דופק את זה. הוא נראה כמו פסיכי.‬
‫באמצע בין מה למה?‬
‫בין חדר השינה שלי‬ ‫וחדר השינה של ההורים שלי.‬
‫תתרחק מהמיקרופון.‬
‫פשוט ככה. פשוט תתרחק.‬
‫אתה צריך להישען כי המיקרופון מרעיש,‬ ‫אז תניח את הגב על משענת הכיסא.‬
‫תשאיר אותו שם. אוקיי?‬
‫והיית בן 11?‬
‫הייתי בן 11.‬
‫הבעיה שלך היא שאתה לא מולו.‬ ‫אתה צריך להיות מול המיקרופון.‬
‫בסדר. אני יודע. אני צריך להשתמש בשירותים.‬
‫אני צריך הפסקה.‬
‫אוקיי. נצא להפסקה.‬
‫מה לדעתך הייתה הסיבה המקורית‬
‫שהניעה אותך ואת אחיך‬ ‫בסופו של דבר לירות בהורים שלך?‬
‫כי סיפרתי...‬
‫מה סיפרת?‬
‫כי סיפרתי ללייל ש...‬
‫מה סיפרת ללייל?‬
‫שאבא שלי...‬
‫שאבא...‬
‫אוקיי. מה סיפרת ללייל?‬
‫שאבא שלי...‬
‫אתה יכול לענות על השאלה?‬ ‫-כן.‬
‫שאבא שלי התעלל בי.‬
‫ורצית משהו מאחיך?‬
‫בגלל זה סיפרת לו?‬
‫אני רק רציתי שזה ייפסק.‬
‫היו סוגים שונים של התעללות, אריק?‬
‫ו...‬ ‫-כן.‬
‫ותוכל להגיד לנו מה היו השמות שנתת להן?‬
‫ברכיים.‬
‫ברכיים?‬
‫זה היה סוג אחד?‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי. מה היה סוג אחר?‬
‫סקס נחמד.‬
‫למיקרופון.‬
‫סקס נחמד.‬
‫מה היה סוג אחר?‬
‫אוקיי. מה היה סוג אחר?‬
‫סקס קשוח.‬
‫מר מננדז,‬
‫אחרי שאתה ואחיך יריתם בהורים שלך,‬
‫שיקרתם הרבה.‬
‫התנגדות. פולמוסני.‬
‫נדחית.‬
‫שיקרתם. שיקרתם לעיתונאים.‬
‫שיקרתם לבני משפחה.‬
‫שיקרתם לבלשים.‬
‫אבל עכשיו אתם אומרים את האמת.‬
‫זאת שאלה?‬
‫אתה אומר את האמת עכשיו?‬ ‫-כן.‬
‫על הכול.‬ ‫-כן.‬
‫אתה לא משקר?‬ ‫-לא.‬
‫בקשר לשום דבר.‬ ‫-לא.‬
‫נהדר. והאם באמת הלכתם‬ ‫לביג פייב בסנטה מוניקה‬
‫בבוקר ה-18 באוגוסט כדי לקנות אקדחים?‬
‫כן. אין ספק שכן.‬
‫ואתה ולייל הסתכלתם בתיק,‬
‫ואז אמרו לכם שאתם לא יכולים‬ ‫לעזוב את החנות עם האקדחים‬
‫כי נדרשה תקופת המתנה של 15 יום. זה נכון?‬
‫כן.‬
‫עכשיו, מר מננדז, האם ידעת שביג פייב‬ ‫הפסיקו למכור אקדחים ב-1986?‬
‫לא, אני לא יודע את זה.‬
‫אוקיי.‬
‫גברת בוזאניץ', היו שם אקדחים.‬
‫וראינו אותם.‬
‫והבחור אמר שאנחנו לא יכולים‬ ‫לצאת מהחנות איתם. אז אני...‬
‫וכל זה קרה ב-1989?‬
‫כן.‬
‫אהמ... מר מננדז,‬
‫שיקרת בעבר, אבל אתה לא משקר עכשיו?‬
‫לא.‬
‫אוקיי.‬
‫אין לי שאלות נוספות.‬
‫למה אמרת את זה?‬
‫למה אמרת שניסינו לקנות אקדח בביג פייב?‬
‫לייל, אמרתי לך, כי זה מה שזכרתי.‬
‫אמרתי את האמת.‬
‫לא, ניסינו לקנות אקדחים‬ ‫בחנות נשק בספולבדה במערב אל-איי.‬
‫בביג פייב בסנטה מוניקה מכרו רובי אוויר‬ ‫ממש ליד החכות המזוינות.‬
‫בגלל זה נאלצנו לנסוע לסן דייגו, אידיוט.‬
‫אוקיי, אני ממש מצטער, לייל.‬
‫לא הסתכלתי במפה.‬ ‫לא היה לי מדריך רחובות על הברכיים.‬
‫עליתי לדוכן ונתתי הופעה של החיים,‬ ‫אתה עלית לדוכן ונתפסת בשקר.‬
‫לא שיקרתי.‬
‫איך אתה יכול להגיד את זה?‬
‫הייתי שם במשך שעות.‬
‫נראית כמו פסיכי.‬ ‫נראית כאילו שאתה רוצה להרוג מישהו.‬
‫כן, בגלל המיקרופון הדפוק.‬
‫זה חפץ דומם. למה אתה מתעסק איתו?‬ ‫נשען אחורה וקדימה. שב בשקט וזהו.‬
‫שב במקום אחד. תענה על השאלות כמו שהתאמנו.‬
‫אני לא אתן לך להאשים אותי בזה.‬
‫זאת לא אשמתי. אתה עשית את זה.‬
‫הכרחת אותי לעשות את זה.‬ ‫את כל זה. זה היה הרעיון שלך.‬
‫לא אמרת את זה עכשיו.‬
‫אני עשיתי את זה?‬
‫אני?‬
‫אתה האובססיבי‬ ‫ל"מועדון המיליארדרים הצעירים".‬
‫אתה זה שכתבת תסריט‬ ‫על לרצוח את ההורים שלך.‬
‫ואני מצטער, לא נעים לי לחזור על עצמי,‬
‫אבל מה זה השם העלוב הזה "חברים"?‬
‫מי יצפה במשהו שנקרא "חברים"?‬
‫אריק, איך אתה מעז, חתיכת חרא!‬
‫יכולתי לעלות על דוכן העדים‬ ‫ויכולתי לומר שכל זה קרה‬
‫כי אמא ואבא הקליטו את שיחות הטלפון שלך,‬ ‫וגילו שאתה אומר כל מיני דברים הומואיים.‬
‫הם גילו שאתה וקרייג סיגנורלי‬
‫מצצתם אחד לשני את הבולבול‬
‫ועוד כמה דברי טומאה.‬
‫יכולתי לומר שבאת אליי ושהתחננת בפניי‬ ‫לעזור לך לעשות משהו בקשר לזה.‬
‫אני לא הומו, לייל.‬ ‫-כן, טוב, אתה דפקת אותנו.‬
‫אתה גרמת לזה לקרות.‬
‫זאת אשמתך.‬
‫באמת?‬
‫אומר הבחור שדפק לאבא שלנו כדור בראש‬ ‫ושירה לאמא שלנו בפרצוף.‬
‫אריק, בוא לא נשכח מה שהם עשו לנו, בסדר?‬
‫הם קיבלו בדיוק מה שהגיע להם.‬
‫הלידה עברה נהדר. היא הייתה קלה.‬
‫והוא בריא?‬
‫הבן שלכם מושלם.‬
‫בריא. 3.3 ק"ג.‬
‫תרצי להחזיק אותו?‬
‫היי.‬
‫קירק קמרון הוא שחקן טוב.‬
‫הוא פשוט לא סקסי. אתה יודע?‬
‫כאילו, ללייל מננדז יש סקס אפיל.‬
‫תראו את זה.‬
‫יודעים מי זאת?‬
‫טימבר דון.‬ ‫-זו החברה שלי.‬
‫מה? לך תזדיין.‬
‫אין מצב.‬ ‫-נשבע באלוהים. אני אראה לכם את המכתבים.‬
‫נמאס לי מרעידות המשנה האלה.‬
‫זה ייגמר בקרוב. התכיפות שלהן הולכת ופוחתת.‬
‫טוב, אתה מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫היי, יקירי.‬
‫מזל טוב.‬
‫מה שלום התינוק החדש?‬
‫הוא יפהפה.‬
‫אבל אתה זה שחשוב היום.‬
‫בוא נוציא אותך מכאן, בסדר?‬
‫נטל ההוכחה בתיק הזה הוא על התביעה.‬
‫מעבר לכל ספק סביר.‬
‫אתם תקבלו הדרכה על הגנה עצמית חלקית,‬
‫שמשמעותה הוא שאם מישהו‬ ‫מאמין באופן כן ובתום לב‬
‫שהוא בסכנה והוא מגן על עצמו,‬
‫אפשר להרשיע אותו לכל היותר בהריגה בשוגג.‬
‫עכשיו, התביעה תגיד שהמניע היה כסף.‬
‫אבל שמעתם ממרתה קאנו‬ ‫שהבנים ידעו שהם מחוץ לצוואה.‬
‫והם ידעו שלא יקבלו את פוליסת ביטוח חיים‬ ‫בשווי חמישה מיליון דולר‬
‫כי חוזה לא הסכים לעשות בדיקה גופנית.‬ ‫אז אם הם היו מחכים שבועיים,‬
‫הם היו מקבלים את חמשת מיליון הדולר.‬
‫אז למה לא לחכות? אם הכול היה בגלל הכסף?‬
‫התביעה תצביע על העובדה שהם קנו רובי ציד.‬
‫זה אומר שהם תכננו לירות בהורים שלהם?‬
‫תרשו לי לשאול אתכם.‬
‫אם הייתם גרים בשכונה שיש בה הרבה פריצות‬
‫ואתם קונים רובה, אתם מתכננים להרוג?‬
‫לא, אתם מגינים על עצמכם.‬
‫אם הם תכננו להרוג,‬
‫למה שהם לא יחכו שבועיים לאקדחים?‬
‫למה לקנות שני רובי ציד גדולים ומרעישים?‬
‫התביעה מקווה שאתם תשכחו מבן הדוד אנדי,‬
‫שאריק סיפר לו כשהיה בן 12,‬ ‫איך אבא שלו עיסה את הפין שלו‬
‫ושזה כאב לו.‬
‫ושהוא היה צריך לשאול אותו אם זה נורמלי.‬
‫או מה לגבי בן הדוד אל,‬
‫שאמר שחוזה הכריח את אריק ולייל להתקלח יחד.‬
‫איך שהוא הכה אותם עד שנשארו עליהם חבלות.‬
‫איך כשההתעללות החלה בגיל שש,‬
‫אריק הפך מילד מאושר לחלוטין‬ ‫לילד מסוגר לגמרי.‬
‫או בת הדודה דיאן,‬
‫שאמרה שאריק ולייל נאלצו להילחם על הזכות‬
‫לא לשכב עם אמא שלהם.‬
‫או המאמן וודלינגטון, שהעיד, ואני מצטטת,‬
‫"חוזה מננדז היה ההורה הכי גרוע‬
‫"והאדם המחמיר ביותר" שהוא פגש מעודו.‬
‫"אריק ולייל, מביאים לנו תהילה ופרסום, והם‬ ‫יהיו עכברי המעבדה הקטנים והמושלמים שלנו."‬
‫סיכות ונעצים כאלה לתוך הירך שלו‬
‫ושריטות לאורך הפין שלו.‬
‫זה אירוני שחוזה וקיטי‬ ‫מתו לרגלי ארון הגביעים הזה‬
‫כי זה כל מה שהבנים האלה היו בשבילם.‬ ‫גביעים.‬
‫הם לא דיברו במשפחה הזאת.‬
‫מבצעי ניסויים מיניים סוטים ומתעללים קשים‬
‫מאוד רכושניים ביחס לניסויים שלהם.‬
‫הבעיה היא שילדים שהתעללו בהם‬ ‫באופן שהתעללו בהם,‬
‫לא תמיד גדלים להיות מוצרים קטנים ומושלמים.‬
‫אנחנו לא מכבדים במיוחד ילדים במדינה הזאת.‬
‫אנחנו חושבים שהם משקרים,‬ ‫ממציאים דברים ושהם מפנטזים.‬
‫אין פלא שילדים שעברו התעללות‬ ‫מתקשים לבטוח במבוגרים.‬
‫אם שמות הלקוחות שלי‬ ‫היו ליילה ואריקה מננדז,‬
‫האם זה היה משנה משהו מבחינתכם?‬
‫כי אם כן, זה לא צריך.‬
‫בנים לא אמורים להיות הקורבנות,‬ ‫אבל לפעמים הם כן.‬
‫ואסור לכם להאשים את הקורבן.‬
‫אני מבינה שנתתי לכם נאום סיכום ארוך.‬
‫וזה מפני שברגע שאסיים,‬ ‫אריק יצא מידיי.‬
‫ואני לא רוצה לשחרר אותו.‬
‫בדיוק כמו שג'יל לא רוצה לשחרר את לייל.‬
‫אתם יודעים, אנשים שאלו אותי‬
‫מה אני רוצה להשיג מכל זה.‬
‫ו...‬
‫התשובה שלי היא לא בהכרח משפטית.‬
‫אני רוצה לראות את אריק הולך ברחוב.‬
‫בלי אזיקים.‬
‫בלי שלשלאות.‬
‫סתם הולך.‬
‫חופשי מכל זה.‬
‫מה שלא יקרה עכשיו‬
‫תלוי בכם.‬
‫הייתם חבר מושבעים מדהים.‬
‫ואני מודה לכם.‬
‫עשינו את זה, אחי.‬
‫זהו זה.‬
‫הבחורה הקובנית והבחורה השחורה‬ ‫שמסתכלות אחת על השנייה?‬
‫אין מצב שהן יגידו, "אשם".‬
‫כן, זאת אומרת...‬
‫אני לא יודע.‬
‫אולי המשפט ייפסל. נצטרך לעבור את הכול שוב.‬
‫אריק, זה יקר מדי.‬
‫המשפט הזה עלה, כמה?‬ ‫מיליוני דולרים למשלמי המיסים?‬
‫ובשביל מה? כדי לנסות להרשיע‬ ‫שני אנשים שאמריקה אוהבת?‬
‫תשכח מזה.‬
‫אנשים לא יתנו להם להאשים אותנו שוב.‬ ‫אנשים יתחרפנו.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני פשוט מרגיש כאילו...‬
‫כאילו מה?‬
‫כאילו משהו זז.‬
‫כל העיר על הקצה,‬
‫קודם המהומות, אחר כך רעידת האדמה,‬ ‫ועכשיו ההמתנה לפסק הדין הזה.‬
‫אתם יודעים מי מבועת מרעידות האדמה?‬
‫אריק מננדז.‬
‫למעשה, הוא תחת שמירת התאבדות.‬
‫אמרתי לך! אני לא יכול לעשות זאת.‬
‫מתברר שהוא מאבד את שפיותו לגמרי.‬
‫הוא רק כותב במשך כל הלילה‬ ‫איזה ספר מדע בדיוני.‬
‫"ופעם נוספת, הוא נמלט ללא פגע‬ ‫דרך שער המכשף‬
‫"וחזר לממד ה-17."‬
‫הוא גם מצייר.‬
‫ונחשו מה?‬
‫יש לו כישרון.‬
‫הוא מיומן יותר בשימוש ברובה ציד‬ ‫מרוב האמנים שאני מכיר.‬
‫והנה החלק הכי טוב.‬
‫לאריק יש חברה.‬
‫"אני לא בטוחה איך זה יעבוד.‬
‫"אני לא בטוחה איך הרגשות האלה‬ ‫השתלטו עליי באופן שהם השתלטו.‬
‫"אבל אני יודעת שהם אמיתיים.‬
‫"אני מרגישה שאני מכירה אותך מאז ומתמיד,‬ ‫אריק, ושאכיר אותך לשארית חיי.‬
‫"כל אהבתי."‬
‫תמי.‬
‫מי הנשים האלה?‬
‫מי רוצה לצאת עם הפסיכופתים האלה?‬ ‫מה יצא לה מזה?‬
‫טוב, במקרה הזה הם לא מקבלים‬ ‫ביקורי התייחדות, אם לזו כוונתך.‬
‫ואני מניח שזה בסדר גמור מבחינת לאריק.‬
‫אתם מרגישים את זה?‬
‫אלוהים אדירים, הן פשוט לא מפסיקות.‬
‫טים!‬
‫מה? הכול בסדר.‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫פשוט תנשמי.‬
‫הכול בסדר.‬
‫העצבים שלי פשוט מרוטים.‬
‫אני כל כך חשופה.‬
‫זו אפילו לא הייתה רעידה חזקה. נכון?‬ ‫-נכון, היא לא הייתה.‬
‫שכחתי עד כמה הם חסרי אונים.‬
‫הם פשוט לא יכולים להירגע. זה כמו...‬
‫אי אפשר לדעת מה יקרה.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫אבל הדבר שמגיע שאת דואגת לגביו...‬
‫הוא לא רעידת אדמה נוספת.‬
‫אני באמת חושב שלייל‬ ‫היה גאון על דוכן העדים.‬
‫אולי גאון מרושע.‬
‫אבל אני לא יכול לומר את אותו דבר על אריק.‬
‫צפיתי בחבר המושבעים,‬
‫ואני לא חושב שהוא התחבר אליהם.‬
‫ומה עם הג'ודלון הזאת?‬
‫היי, מר דאן?‬
‫היי.‬
‫ג'ודלון סמית'.‬
‫היי.‬
‫אז תראה, דמי קיבלה את השער שלה.‬
‫ומישל פייפר קיבלה את שלה.‬ ‫אני מבינה. הן כוכבות.‬
‫רגע.‬
‫את מתכוונת לשער של ואניטי פייר?‬
‫מה שאני בעצם רוצה לשאול זה,‬ ‫יש לך את המספר הישיר של גריידון קרטר?‬
‫כי לא משנה כמה אני מתקשרת,‬ ‫תמיד עונה לי אותה כלבה בדלפק הקבלה.‬
‫אם היית צריך לנחש.‬
‫רצח מדרגה ראשונה, הריגה בשוגג...‬
‫הם פשוט יזוכו לגמרי?‬
‫אני באמת לא יודע.‬
‫אבל את זה אני כן יודע...‬
‫אם המושבעים האלה ישחררו אותם לחופשי,‬
‫שתי הנשמות המתות האלה ילכו על פני האדמה...‬
‫וירדפו אותם.‬
‫הקארמה תגבה את נקמתם.‬
‫נא לקום.‬
‫תודה.‬
‫- סטנלי מ. וייסברג‬ ‫שופט -‬
‫לאחר דיונים ממושכים,‬
‫חבר המושבעים הזה, למרבה הצער,‬ ‫עדיין במבוי סתום ולא מצליח להגיע לפסק דין.‬
‫זה מה שנקרא חבר מושבעים תלוי.‬
‫ולכן, לצערי, עליי להכריז על פסילת המשפט.‬
‫בבקשה, כולם, חכו רגע, בבקשה.‬
‫סבלנות, בבקשה. בחייכם, חברים.‬
‫אבל זה דבר טוב. נכון?‬ ‫-שימרו על הסדר, בבקשה.‬
‫אז אם אנחנו לא אשמים, אז... מה?‬
‫בוא נדבר על זה אחר כך.‬ ‫-כן, אבל איך זה קרה?‬
‫תאשים את הגברים.‬
‫סדר, בבקשה.‬
‫- כעבור שישה חודשים -‬
‫כידוע לכן, אנחנו נצטרך לעשות את זה שוב.‬
‫ואתן, גבירותיי, גיבורותיי,‬
‫אתן אלה שהשתכנעתן שאריק לא אשם‬
‫או אשם בהריגה.‬
‫אז אני רוצה לקבל מכן קצת מידע.‬
‫מה זה היה? מה פספסנו?‬
‫מה הגברים האלה שמעו‬ ‫שגרם להם לדבוק בעמדתם?‬
‫ומה לדעתכן הם היו צריכים לשמוע?‬
‫ובכן, הרגשתי, לקראת הסוף,‬ ‫כאילו שאריק ולייל היו הבנים שלי.‬
‫ואני חושבת, את יודעת,‬ ‫שהאינסטינקט האימהי הזה,‬
‫אולי לגברים פשוט אין את זה.‬
‫אני פשוט לא חושבת‬ ‫שמישהו יהרוג את ההורים שלו סתם ככה‬
‫אלא אם משהו רע קרה.‬
‫זאת אומרת, אני לא חושבת ככה.‬ ‫אני חושבת שהם חושבים כך.‬
‫אני חושבת שהם חושבים‬ ‫שבנים לא עוברים התעללות מינית.‬
‫אוקיי. מה עוד?‬
‫לא תכננו... אני מצטערת.‬
‫אמרת שאנחנו... אנחנו יכולות להתקשר אליו?‬
‫היי, אריק. אלה הבנות שלך.‬
‫היי, אריק.‬
‫רק רצינו לומר...‬
‫שמי טינה. נעים להכיר רשמית,‬ ‫אף שאני מרגישה שאני כבר מכירה אותך.‬
‫אבל רק רציתי לומר שכולנו ממש מצטערות.‬
‫אנחנו לא מרגישות שהצדק נעשה כאן.‬
‫כן, נכון.‬
‫אריק, שמעת את זה?‬
‫לזלי, אני יכול לדבר רק איתך, בבקשה?‬
‫כמובן.‬
‫שנייה אחת.‬
‫היי. מה שלומך?‬
‫אתה נשמע ממש מדוכדך.‬
‫כן.‬
‫אני מרגיש ככה.‬
‫תשמור על מצב רוח, בסדר?‬
‫אנחנו ננצח בזה. אני מבטיחה לך.‬
‫לא, את לא יכולה להבטיח את זה.‬
‫אוי, אריק.‬
‫משהו השתנה.‬
‫את מבינה?‬
‫כאילו בתקשורת, כולם נגדנו. את יודעת?‬
‫אני מקבל מכתבי שנאה עכשיו.‬
‫זה לא קרה קודם.‬
‫אז...‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני פשוט מרגיש כאילו... שמשהו שונה.‬
‫אני לא יודע מה זה, אבל...‬
‫זה פשוט נראה כאילו הכול נגמר.‬
‫לא, אני לא אתן לך לוותר ככה, אוקיי?‬
‫אני לא. אנחנו ננצח בזה.‬ ‫-לא, זה בסדר. נדבר אחר כך.‬
‫תודה. נסיעה טובה הביתה, כולן.‬
‫תודה. ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫בעצם, גברת אברמסון,‬
‫אם את באמת רוצה לדעת מה הייתה הבעיה,‬ ‫או אחת הבעיות...‬
‫אני חושבת שהנשים האחרות לא רצו להגיד.‬
‫בבקשה, תגידי לי.‬
‫טוב, הבעיה הגדולה עם הגברים...‬
‫זאת אומרת, הם ממש לא אהבו‬ ‫את אריק או לייל, זה נכון.‬
‫אבל‬
‫את היית העניין.‬
‫כלומר, אם זה משנה משהו,‬
‫הם לא אהבו אותך.‬
‫טוב... תודה שאמרת לי את זה. זה בסדר.‬
‫כמובן.‬
‫תודה לך שוב.‬
‫פשוט יש לנו חדשות רעות.‬
‫הרבה... מזה.‬
‫אוקיי.‬
‫אני לא יודעת איך לומר זאת אחרת.‬
‫המקום שהכי קל להתחיל ממנו הוא שאין כסף.‬
‫הכסף לא ממש מדאיג אותי.‬
‫אתה צריך לדאוג, כי אין שום כסף.‬
‫ואלא אם כן לזלי ואני‬ ‫נתחיל לעבוד ללא תשלום...‬
‫יש כסף.‬
‫תאמין לי. אין.‬ ‫-יהיה כסף.‬
‫אז בואי פשוט נעבור את זה,‬
‫ומה שאני רוצה שתעשי זה‬ ‫שתנהלי רישום של שעות העבודה שלך,‬
‫ואז נשלם לך.‬
‫אני אשלם לך.‬
‫תקשיבי, יהיה ספר.‬
‫אני כותב ספר.‬
‫והחברה שלי נורמה עוזרת לי,‬
‫למרות שהיא בעצם יותר בתפקיד של מזכירה.‬
‫אבל היא פשוט לגמרי אובססיבית בקשר אליי.‬
‫היא בטוח מאוהבת בי.‬
‫זה באמת די מיוחד.‬
‫והיא עוזרת לי לכתוב אותו.‬
‫היא כותבת את הספר, לייל.‬
‫שנינו עובדים עליו. אבל כן, זה הספר שלי.‬
‫לא, אני מתכוונת שהספר מתפרסם.‬
‫כי הרשית לה להקליט אותך.‬
‫אז עכשיו היא מפרסמת את ההקלטות.‬
‫זה הספר.‬
‫לא, זה לא.‬
‫לייל, סיפרת לה הכול.‬
‫"אמרתי לך שאני יכול לרגש חבר מושבעים‬ ‫כי התאמנתי איך לבכות.‬
‫"ואני יודע עכשיו ממש מצוין‬ ‫איך להתחיל לבכות.‬
‫"אנחנו צריכים להמציא סיפור על אוזיאל‬ ‫ולמה לא סיפרנו לו על ענייני הסקס.‬
‫"או שנוכל לומר שהוא סוחט אותנו.‬
‫"אין ספק שהגזמתי באותו לילה."‬
‫הכוונה לליל הרציחות!‬
‫והיא אומרת, "לייל סיפר לי‬ ‫על כל סוגי ההתעללות בילדים‬
‫"שהוא תכנן להשתמש במשפט."‬
‫זה שקר מזוין, ג'יל! בחיים לא אמרתי את זה.‬
‫היא הקליטה אותך!‬
‫אתה יודע מה זה אומר?‬ ‫-לא.‬
‫זה אומר שאפשר לחקור אותך‬
‫על כל מה שאמרת אם תעיד.‬
‫אוקיי.‬
‫אז...‬ ‫-אז אתה לא יכול להעיד.‬
‫לא במשפט השני.‬
‫לייל, זה ממוטט את ההגנה שלנו.‬
‫אז אתה תצטרך לסמוך על אריק.‬
‫מה?‬
‫לא.‬
‫לייל...‬
‫אני מרגישה שאני לא יכולה להמשיך להגן עליך.‬
‫ואני רוצה לעזור לך למצוא סנגור ציבורי טוב.‬
‫אבל אני לא אעבוד על המשפט השני שלך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫פאק.‬
‫לפי הדיווחים האחרונים, הם מרוששים לגמרי.‬
‫אז אמרתי לעצמי...‬
‫אמרתי, "אנשים באמת יתרמו כסף לאחים מננדז?"‬
‫תרצה לתרום להגנת האחים מננדז?‬
‫*** על האחים מננדז.‬
‫"*** על האחים מננדז"? מי מדבר ככה?‬
‫אז הכול תלוי בך עכשיו.‬
‫אבל, אתה יודע, במובן מסוים,‬ ‫אני חושבת שזה עושה לנו חיים קלים יותר.‬
‫תמיד היית יותר אהוד.‬
‫טוב, זה לא נכון.‬
‫זה כן. אתה עד הרבה יותר טוב מלייל.‬
‫אי אפשר לטעון עכשיו‬ ‫שזו הייתה הגנה עצמית, אז...‬
‫לא.‬
‫השופט...‬
‫לא רוצה עוד חבר מושבעים תלוי.‬
‫אז, הגנה עצמית חלקית היא לא אופציה.‬
‫טוב, זו הייתה האמת.‬
‫זה מה שזה היה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫זו הייתה כל ההגנה שלנו.‬ ‫-נטען משהו אחר.‬
‫אני יודעת שאתה לא אוהב לשמוע את זה,‬ ‫אבל, אריק, אין ראיות‬
‫שאתה זה שהרגת את אמא או את אבא שלך.‬
‫אולי ירית בהם,‬ ‫אבל לייל היה זה שהרג אותו.‬
‫הוא ירה את הירייה הקטלנית בעורפו של אביך.‬
‫ואני פשוט אומרת שהוא יצא החוצה‬ ‫לטעון מחדש כשאמא שלך עדיין הייתה בחיים.‬
‫את יודעת עד כמה אנשים שונאים אותך?‬
‫לא, את באמת יודעת?‬
‫זאת אומרת, לא עשית עבודה טובה.‬
‫אמרת לי להרכיב משקפיים שאני לא צריך.‬
‫אמרת לנו ללבוש צבעי פסטל.‬
‫זה לא עבד.‬
‫אריק...‬ ‫-שום דבר מזה לא עבד.‬
‫ועכשיו כולם שונאים אותנו.‬ ‫החיים שלי אבודים.‬
‫הם לא. זה...‬ ‫-תסתמי את הפה!‬
‫פשוט תסתמי את הפה המזוין שלך!‬
‫את פאקינג לא יודעת.‬
‫אוקיי? אני יודע.‬
‫איך תעזרי לי?‬
‫איך תתקני את זה?‬
‫את לא יכולה.‬
‫קום. אתה מנקה את האגף שלנו היום.‬
‫למה?‬
‫אח"ם עומד להגיע לכאן.‬
‫או.ג'יי סימפסון נמצא בפורד ברונקו הזו‬ ‫עם אל קאולינגס.‬
‫או.ג'יי, לפי משטרת התנועה,‬ ‫מכוון אקדח לראשו,‬
‫ואומר שהוא רוצה שיסיעו אותו לאמא שלו.‬
‫שוב, אנחנו בכביש 405 לכיוון צפון,‬
‫ממש אחרי מנצ'סטר.‬
‫אני חושב שהוא כנראה בלה טיירה כרגע.‬
‫משטרת הכבישים, משטרת אל-איי‬
‫ולפחות תריסר ניידות משטרה‬
‫רודפים אחריהם עם אורות וסירנות,‬
‫או שעליי לומר עוקבים אחרי או.ג'יי סימפסון...‬
‫- מבזק חדשות -‬
‫כשהוא ממשיך לנסוע, אנחנו מניחים,‬
‫לכיוון ביתו בברנטווד.‬
‫אפשר לקרוא לך ג'וס?‬
‫אתם השומרים.‬
‫תקראו לי איך שתרצו.‬
‫ג'וס זה בסדר מבחינתי.‬
‫תרגיש בבית.‬ ‫-ניתן לך להתמקם, ג'וס.‬
‫כן, יש לכם משהו לאכול?‬
‫נביא לך משהו.‬ ‫-תודה, בנאדם.‬
‫אחי.‬
‫היי.‬
‫או.ג'יי?‬
‫-כן, מי זה?‬
‫אני אריק. אריק מננדז.‬
‫רציני?‬
‫כן.‬
‫כאילו, אחד האחים?‬
‫אחיך נמצא שם איתך?‬
‫לא, הוא באגף אחר.‬
‫לעזאזל, בנאדם. אתם כאן כבר הרבה זמן.‬
‫כן, שלוש שנים.‬
‫אתה יודע, עומדים לעשות לנו משפט נוסף.‬
‫אני אגיד לך מה, אני לא אישאר כאן הרבה זמן.‬
‫כי לא עשיתי את זה!‬
‫אתה יודע? ניקול הכתה אותי.‬
‫שמעת מה אומרים שם בחוץ עליי?‬
‫כן.‬
‫כן, שמעתי.‬
‫שמעתי ש... טוב, זה נכון?‬
‫שרוברט שפירו הוא עורך הדין שלך?‬
‫כן.‬
‫כלומר, אני מסדר לעצמי כמה עורכי דין.‬ ‫אתה יודע מה אני אומר.‬
‫כן. אבל רק רציתי להגיד לך ש...‬
‫הוא היה גם עורך הדין שלנו.‬
‫ולמעשה, הוא...‬
‫טוב, פשוט תיזהר ממנו‬
‫כי הוא די דפק אותנו.‬
‫יכולתי להישאר בלונדון.‬
‫ולא היה תלוי נגדי גזר דין מוות, כנראה.‬
‫אבל הוא היה זה שאמר לי לחזור הביתה, אז...‬
‫תודה על העצה.‬
‫ראית את כל האנשים האלה‬ ‫מתקהלים על כביש 405?‬
‫זה היה מטורף.‬
‫כן. אנשים אוהבים את או.ג'יי.‬
‫נראה לי שקשה לא לחשוב‬
‫שאנשים יפסיקו להתעניין בנו,‬
‫ופשוט יתחילו לשים לב אליך.‬
‫אפשר לומר לך עוד דבר אחד?‬ ‫-כן. בטח.‬
‫אתה צריך לשקול עסקת טיעון.‬
‫- מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדז -‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬