En el cas de l'estat de Califòrnia contra Orenthal James Simpson,
cas número BA097211,
nosaltres, el jurat, en aquesta causa, declarem l'acusat, Orenthal James Simpson,
no culpable del crim d'assassinat previst a la secció 187A del codi penal,
comès contra Nicole Brown Simpson, un ésser humà,
primer càrrec descrit a l'informe.
Què vols dir? Que estem fotuts?
Perquè, si et soc sincer, no hi estic d'acord.
L'O.J. és un assassí de l'hòstia, no?
I se n'ha sortit.
I el millor, Leslie,
és que no ha hagut ni de declarar...
Lyle, volen sang.
Al Garcetti només li importa una cosa, una, i és la seva reelecció.
Per això volen destrossar-nos,
perquè necessiten una victòria ja.
Molt bé, ho entenc.
Doncs presenta una moció.
Encara més motiu per no comptar
amb una merda d'advocat d'ofici.
El Charles Gessler és el millor.
Segur?
Lyle?
Per fi ens coneixem.
Entrem.
Ni de conya.
És que m'hi nego.
No sé què hauríem de fer per solucionar-ho.
Jo optaria per recuperar la Jill o trucar al Cochran.
No li puc trucar com si res, i no tens diners.
Leslie, saps quants diners he recaptat aquesta última setmana?
M'alegro que treguis el tema perquè...
Una capçalera preciosa, per cert.
"Ajudant-me, també dona suport a moltes altres persones maltractades.
Tots som supervivents.
Si pot ajudar fent un donatiu el dia quinze de cada mes..."
Una promesa de donatiu mensual al Fons de Defensa de Lyle Menendez?
Quantes vegades t'he dit que deixis d'escriure cartes?
Perquè les faran servir en contra teu
i et fan quedar fatal.
Tu guanyes 4.000 dòlars al dia a Dateline parlant de l'O.J.
i atacant les persones que...
- És la meva feina. - Sí.
I, ja que parlem de diners, ¿et puc recordar
que jo segueixo aquí, defensant-vos pro bono?
¿Vas fer-te portar una perruca nova a la presó
i va costar 2.500 dòlars?
És del paio que va tractar l'O.J.
- Sí. - Lyle!
I crec que podem aprendre d'ell.
Perquè s'ho ha muntat molt bé!
Saps com? Tenia un eslògan.
Crec que tenir-ne un ens beneficiaria a tots.
El nostre eslògan pot ser:
"Si et van maltractar, no et poden acusar."
- Què? Què cony és tan graciós, Erik? - Ets increïble.
Molt bé, entesos, ho sento. La meva vida està en joc.
Doncs sembles idiota.
Erik, t'he de recordar per què estem així?
Per culpa teva.
L'idiota ets tu.
L'únic que havies de fer era tancar la puta boca.
De veritat?
Lyle Menendez: en les seves pròpies paraules.
- Puta boja. - No.
No. Ja n'hi ha prou, d'excuses.
Perquè ens has fotut.
Estem fotuts. Tenen hores de converses gravades.
- No sabia que m'estava gravant, hòstia! - I sembles boig!
Sembles boig. T'adones de com en vas ser, d'idiota?
I després escrius un munt de cartes per demanar a la gent que menteixi?
Qui ets tu?
Quan era petit, només volia ser com tu.
Saps què diu la gent de tu ara?
Que sembla que no tinguis ànima.
Que tens els ulls negres. Diuen que ets un psicòpata.
Quasi ho teníem, Lyle. Quasi érem lliures.
Sí, gràcies a mi.
Va ser gràcies a tu que quasi vam sortir d'aquí.
Però no.
I ara estem fotuts i és tot culpa teva!
Només havíem de convèncer un altre membre del jurat per sortir.
Però ara és impossible perquè ningú ens creu.
Tothom ens odia. Tothom ens vol morts!
I tinc molta por perquè no vull morir.
I no vull que tu moris. I detesto el que vam fer.
Tant de bo no hagués passat. Voldria poder tornar enrere, però no puc.
Ara estic atrapat en aquest infern.
Hi penso cada dia mentre tu et passeges com un puto boig!
Només puc intentar salvar-nos perquè ara tot depèn de mi!
I no sé si soc capaç de tornar a declarar.
Doncs espavila't.
No penso morir aquí perquè siguis un figaflor.
Eh! Prou!
Collons! L'has cagat!
- També t'hauria d'haver matat. - Aquí el teniu.
- El meu germanet, l'assassí. - Mal...
Posa't així als jutjats, si us plau,
perquè em moro de ganes de sortir d'aquí.
Malpa...
Mal...
- M'agrada veure't així. - Emporti-se'l.
- Fes la teva feina. - Malpa...
Mal...
I la seva estratègia és aquesta: jutjar els pares
perquè la defensa fracassa en lògica, psicologia i dret.
És una història inventada que no va passar mai.
- Protesto. - Denegada.
Lyle Menendez no declararà en aquest judici
perquè va escriure un llibre que és una llista de mentides.
- Protesto. - Denegada.
O sigui que tot dependrà de la declaració d'Erik Menendez, l'assassí,
i si vostès se l'acaben creient.
Protesto.
Senyora Abramson, prou.
Denegada. Deixi'l parlar.
Gràcies.
Senyores i senyors, jutgin les persones pel que fan.
Erik Menendez pot dir tot el que vulgui,
però recordin què van fer el Lyle i l'Erik Menendez.
Vostè va vendre a Jose Menendez l'Alfa Romeo
que va comprar per al seu fill Lyle, correcte?
Correcte.
Felicitats per la graduació, fill.
- De debò? - Sí.
Papa, aquest cotxe és una merda.
I quin era el preu de venda d'aquella, cito, merda?
- Trenta-dos mil dòlars. - Protesto.
Per què protesta?
El preu no és rellevant.
Segui.
- Senyoria, em puc acostar? - No.
El Lyle estava molt enfadat pel cotxe.
Jo li vaig dir que era una passada.
Si m'estiro, toco l'altra porta.
Sembla un cotxe de fireta.
- Em sento com un pallasso. - Entesos.
Perdona. Te'n comprarem un altre.
Ta mare i jo vam pensar que aquest t'agradaria.
Doncs us vau equivocar! Em cago en Déu.
Rematem això. Firma els putos papers.
Gràcies per comprar-me una puta merda.
Craig, vostè és un dels coautors de Friends, no?
No la sèrie d'èxit de l'NBC, per cert.
Un guió sense produir que van escriure vostè i l'Erik.
- Correcte. - I, pel que vostè sap,
¿la sèrie de l'NBC amb Jennifer Aniston i altres actors va sobre persones
que assassinen vilment els seus pares a sang freda?
Protesto.
Pot contestar.
- No. - No.
Perquè el guió de Friends que vostès van escriure
sí que tracta d'un personatge, anomenat Hamilton Cromwell,
que mata els seus pares.
Protesto. Irrellevant.
Si em permet, no pot protestar per tot, lletrada.
Craig...
l'Erik li va confessar el crim, no?
Sí.
Però no és la versió que van explicar al doctor Oziel.
- No. - Ni la que van explicar en aquesta sala.
No.
Què li va dir l'Erik?
Que havien anat al cine i l'Erik va entrar per agafar el seu carnet fals.
Però va entrar per la finestra de la sala, no per la porta.
I li va dir per què?
La finestra feia menys soroll i no els volia despertar.
O sigui que dormien.
Sí. És el que em va dir.
Merda.
I també em va dir que, quan va sortir, el Lyle havia tret les armes.
Vols fer-ho? Ara mateix.
Som-hi.
Llavors van matar els seus pares, que dormien.
Sí.
Sí! Hòstia!
Lyle, tens... Ens hem de canviar.
Mira, és sang! Com cony no ho he vist?
Creu que va ser premeditat?
- Protesto. Que no consti en acta. - No cridi, lletrada.
Ho sento. Estic enfadada i he apujat el to.
M'és igual com estigui.
Controli's a la meva sala.
Senyor Cignarelli, li sona la pel·lícula El club dels joves multimilionaris?
Sí. És bàsicament el que van fer ells:
nens rics que maten els pares per diners.
Protesto.
El tribunal l'acusarà de desacatament.
Jo també acusaré el tribunal aviat,
perquè les seves resolucions són molt esbiaixades.
Però l'Erik no va veure aquella pel·li a la tele per casualitat, no?
No. Coneixia la història molt abans que fos una pel·li.
Tant ell com jo, perquè el nostre amic Brian...
Estava basada en els seus pares.
Catorze mesos abans de matar-los,
l'Erik va saber que van assassinar els seus pares per diners?
Bé... sí. Correcte.
Lyle Menendez li va escriure des de la presó?
Sí, volia que mirés una pel·lícula: Homes enfrontats.
Has de dir que la vam veure amb el meu pare
i ell va dir que era poc realista, que el pare hauria matat el fill abans
i no hauria esperat, i que et va sobtar que digués allò.
I que el meu pare t'intimidava i no et senties benvingut.
Digui el seu nom.
Eric Galen Menendez, M, E, N, E, N, D, E, Z.
- Hola, Erik. - Protesto.
Només he dit "hola".
- Intimidació, senyoria. - Denegada.
¿És cert que van considerar fer servir ballestes per matar-los,
caçar-los com a animals?
Bé, només... Allò no...
Podríem fer servir ballestes.
T'han retirat el carnet, i amb totes les multes que tens...
No caldria carnet i seria més fàcil.
A l'armeria, quan crèiem que no aconseguiríem pistoles,
em vaig adonar que hi havia ballestes a la...
Només era una idea. De seguida em va marxar del cap.
Però recarregar...
Sí, només hi ha un tir.
Quan creien que no n'aconseguirien o quan ja n'havien intentat comprar?
No ho recordo.
Perquè, si va veure ballestes on havien anat a comprar pistoles,
significa que no només hi pensaven: ja ho havien intentat.
- Protesto, és irrellevant. - Denegada.
Van sospesar més armes?
I un ganivet?
- Protesto. Irrellevant... - Intento demostrar premeditació.
Senyoria, Lyle i Erik Menendez van idear, conspirar
i planejar meticulosament l'assassinat.
Com, per què i quan és més que rellevant.
És central per a l'estat en aquest cas.
Correcte. Pot continuar.
- Judici nul. - Sí, nul...
Leslie, lletrada, prou.
Vol dificultar aquestes preguntes.
Demostren circumstàncies agreujants i podran ser sentenciats a mort.
No. Només vull que m'escolti.
- Prou. - Senyoria...
Això és...
Erik, quan van comprar les armes,
és cert que primer van comprar perdigons per a ocells?
Crec que no. Crec...
Cito, paraules seves: "Primer vam comprar perdigons per a ocells."
Entesos. Sí, ho recordo.
I van creure que no serien prou potents?
Prou potents?
Van tornar per comprar perdigons de caça major perquè són més letals?
- Sí. - Molt bé.
I, després d'haver disparat aproximadament dotze perdigons
al cos i la cara de la seva mare i el seu pare...
Protesto. Neguem la xifra.
- He dit "aproximadament". - Ho ha dit.
- No tenen sentiments. - No, lletrada. No!
Els que no tenen sentiments són aquí i aquí. Aquí i aquí.
Els que no tenen sentiments
són els dos vils assassins que no estimaven els seus pares.
Perquè, si estimes els teus pares...
no fas això.
Si sent falta d'amor, lletrada,
ve d'aquell cantó de la taula.
Erik,
després d'haver buidat dues escopetes contra els seus pares
i que el Lyle sortís fora a recarregar,
és cert que va dir al doctor Vicary que vostè li va donar la munició?
- No ho sé. - Entesos. No ho sap?
El torno a citar.
Cito: "El Lyle va sortir i la munició estava rodant pel maleter,
o sigui que l'hi vaig donar."
Ho va dir?
Sí.
Erik, quan vostè i el Lyle mentien a la seva família, a la premsa,
dient que creien que la màfia havia matat els seus pares,
van dir una cosa interessant.
Van dir que creien que la màfia havia utilitzar escopetes per, cito,
"fer una carnisseria" i "enviar un missatge".
- Entesos. - I què volia dir amb això?
Doncs que...
Doncs que la màfia...
Disparen a la ròtula
i que, en resum,
fan una carnisseria amb les seves víctimes.
Però van ser vostès.
Van ser vostè i el Lyle.
Vostè i el Lyle van disparar a la seva mare a la ròtula.
Miri.
Li van disparar moltes vegades, Erik.
Tantes que el seu esquelet,
cito, "va perdre tota la integritat estructural".
- Protesto. - Denegada.
- Entesos. - Entesos?
- Sí. Entesos. Van ser vostès. - Ja vaig declarar.
Sí, però el que vull dir és que van planejar fer-ho així, no?
Van planejar que semblés que ho havia fet la màfia.
Escopetes, perdigons grossos...
Li van disparar al genoll. Li van disparar un barbaritat de vegades.
Volien que semblés obra de la màfia.
No se'ls va acudir en un moment de ràbia.
Ho van planejar.
Això es coneix com "restar a l'espera".
Entenc on vol arribar, senyor Conn,
però no vam planejar res.
De debò. Només ens preparàvem per defensar-nos
perquè, quan era petit,
el pare em deia
que, si explicava a algú el que passava entre nosaltres,
em mataria.
I ho vaig dir al Lyle.
Quan el Lyle s'hi va encarar, el vaig creure.
Vaig creure que ens mataria. No...
Aquesta preparació que descriu és premeditació, Erik.
Els seus actes demostren que va ser un doble assassinat premeditat.
L'ha violat mai el seu pare?
- Irrellevant. - Protesto.
Ja parlarem de la mentida de l'abús sexual.
- Protesto! - Denegada.
O en podríem parlar ara, senyoria.
Parlem del tècnic de piscines?
Hi ha dos dies que mai oblidaré.
Quan van disparar a Kennedy
i quan vaig veure com ells parlaven als seus pares.
Per què us poseu així? No ho entenc.
Perquè ets un marieta de merda, papa!
- Exacte. - Lyle!
- No el defensis. - Que callis.
Perquè quedi clar, quin dia era?
Dissabte.
El dia abans dels assassinats.
I semblava que tinguessin por dels seus pares?
No. Els seus pares tenien por d'ells.
Aquell dia, al vaixell, semblava que tinguessin por dels seus pares?
Gens ni mica.
Van descobrir que el vaixell va sortir a Connexió tequila
i estaven entusiasmats.
M'encanta aquesta pel·li. Vaig follar mirant-la.
- Home, la Michelle Pfeiffer. - Sí.
- És superelegant. - Està boníssima.
I, quan va sentir que havien assassinat Jose i Kitty Menendez a casa seva,
ens pot dir què va pensar?
I tant. Que havien estat els fills.
Gràcies.
Vivia a cals Menendez cinc dies a la setmana, correcte?
- De dilluns a divendres? - Sí.
- I vivia dins la casa? - Sí.
A la casa principal, al costat de la cuina.
Segons l'Erik, era un entorn violent, sempre hi havia discussions.
Els pares els pegaven i els cridaven. Sí?
No. Jo mai vaig sentir crits.
I les discussions? Segons l'Erik, el Jose i la Kitty sempre es discutien.
No. Jo no vaig sentir mai discussions ni crits.
Només eren molt desordenats.
Va treballar molts anys per a Jose Menendez.
El devia veure interactuar amb els fills.
Sí, des que eren petits.
I va veure com els pegava, els amenaçava o els cridava?
Mai, ni una vegada.
El Jose no tenia mal humor. No el vaig veure mai enfadat.
Ella els estimava. Hauria fet qualsevol cosa per ells.
Havia renunciat a tot per ells.
I que l'acusin de les coses que diuen que va fer...
Anireu a l'infern, nois. A l'infern.
- Protesto. - Denegada.
Aquesta...
Aquesta és la seva única prova dels maltractaments.
És un informe mèdic.
Una vegada, Erik Menendez va tenir un hematoma retrofaringi.
- Protesto. - Denegada.
Un hematoma que el seu propi testimoni va admetre que és freqüent en nens.
Protesto.
Denegada.
Recorden aquest llibre, senyores i senyors?
I si la seva versió dels fets va sortir d'aquí?
No seria tan estrany,
perquè l'autor d'aquest llibre
va assessorar la defensa en l'anterior judici.
Senyoria, res d'això és cert.
No hi ha cap prova, cap ni una, que res d'això passés.
Exigeixo la nul·litat del judici.
No. Segui.
Senyoria...
Senyora Abramson, segui.
Ja.
Lletrat.
Gràcies, senyoria.
Tot és aquí, senyores i senyors.
Fins i tot que, si et poses un jersei groc per declarar,
sembles innocent.
Vuit dels presumptes abusos són idèntics als del llibre.
Quantes hores van passar confessant el crim al doctor Oziel?
Van donar tot d'excuses. Per què no van parlar dels abusos sexuals?
Quan l'Erik va confessar al Craig que ells havien matat els seus pares,
¿per què no va mencionar-ne el motiu,
tots aquells anys de presumpte abús sexual?
Per què no en van parlar mai?
Perquè no va passar.
Perquè no se'ls va acudir dir-ho
fins que van conèixer aquella dona d'allà.
- Protesto. - Denegada.
El seu últim client important acusat d'assassinat va ser absolt.
Com? L'excusa del maltractament.
És una pionera, senyores i senyors.
Per què no li donem una oportunitat? La cosa va així.
Agafem uns quants fets.
Una vegada Jose Menendez va pegar el Lyle. Hi ha la lesió del gelat.
I teixeixes una història tan horrible que és quasi impossible de creure.
No es culpin per no creure-se-la.
Senyores i senyors, és literalment impossible de creure.
I que oportú que les úniques persones
que podien corroborar aquesta versió estiguin mortes i enterrades.
I, a més, li paguen.
No és increïble?
Jose i Kitty Menendez, que són morts, han pagat a Leslie Abramson
quasi un milió.
Un milió de dòlars per inventar-se
la història més ridícula que s'hagi sentit mai.
Però aquesta vegada no funcionarà.
Però no funcionarà perquè, encara que tot això fos cert,
segueixen sent culpables d'assassinat en primer grau.
Van conspirar i esperar l'oportunitat.
Van cometre un assassinat múltiple premeditat.
La llei, senyores i senyors, la llei exigeix que els declarin culpables.
I la llei exigeix que se'ls executi.
Potser alguns de vostès han patit maltractaments.
D'un amic, un familiar, un pare, abusos sexual o d'altra mena.
Per desgràcia, n'hi ha milions de víctimes a tot el món.
El que no és habitual és assassinar algú a perdigonades.
El que no és habitual és posar una escopeta a la coroneta del teu pare
i prémer el gatell.
El que no és habitual és posar una escopeta a la galta de la teva mare,
a qui has rebentat el genoll,
a qui has fet volar els dits, i prémer el gallet.
Senyoria, pot demanar a la Sra. Abramson que pari de jugar al penjat?
Lletrada, pot deixar de jugar al penjat?
INDIGNACIÓ
Vull recalcar que la meva feina no és demostrar el mòbil.
Però...
el mòbil queda bastant clar.
Els diners.
El Lyle va dir que el seu principal objectiu a la vida era tenir un Rolex.
I aquest.
L'Erik no ha treballat mai.
El Lyle, dues vegades.
Va repartir pizzes un dia
i va fer pràctiques a l'empresa del seu pare.
El seu pare els va dir que els desheretaria.
Bona sort, fills. Espavileu-vos.
L'havien de matar abans que ho fes.
- Protesto. - Denegada.
Es van passejar per Beverly Hills amb una caixa forta.
L'Erik hi va dormir.
Qui fa això?
Suposo que algú que adora els diners.
El Lyle va obrir la caixa forta estant sol.
Hi era el testament?
El que els deixava sense herència?
Sabem que l'Erik va dir a Craig Cignarelli
que el seu pare tenia entre 75 i 90 milions en un compte suís.
Entre 75 i 90 milions de dòlars.
Durant les setmanes i mesos posteriors a l'assassinat,
es van gastar, precipitadament, 700.000 dòlars.
El Jeep, el Porsche, les apostes. Vivien al Bel-Air.
I, per aconseguir aquells diners, només havien de fer desaparèixer el seu pare.
¿Un assassinat de no res
i tindrien tots els diners del món?
Però, si la mare seguia viva, no els tocava res.
O sigui que la mare havia de morir.
També havia de morir.
Senyores i senyors, els acusats i el seu equip legal són culpables.
No només del crim del qual se'ls acusa,
sinó d'una cosa encara més sinistra.
Són culpables d'explotar el trauma de les víctimes reals d'abusos sexuals
i d'utilitzar-lo per sortir impunes d'assassinat.
Són culpables d'agafar els records d'uns pares bons, decents i amorosos
a qui van matar i d'arrossegar aquests records
per una claveguera plena de les pitjors mentides mai inventades.
Si hi ha un crim tan atroç com els assassinats que van cometre,
només pot ser aquest.
Jose i Kitty Menendez estaven dormint.
Estaven dormint.
No es van poder defensar dels fills que els van executar.
Ara tampoc es poden defensar
de les mentides que aquells fills han fabulat
per fugir de les conseqüències dels seus actes.
Però no s'equivoquin. Jose i Kitty Menendez els demanen,
des de la tomba, que els defensin ara.
Vostès, senyores i senyors, tenen aquesta facultat.
Tenen la facultat de defensar-los ara. Tenen la facultat de venjar-los!
Vengin-los.
Mantens el contacte amb els Goldman?
Sí. Sobretot amb la Kim.
No cal dir que continuen estant destrossats.
I pensar que O.J. Simpson és un home lliure
tot i les proves indiscutibles contra ell!
Però la justícia en aquest país és així.
Ja sigui la carta de la raça o l'excusa dels abusos,
si tens un equip legal que sap burlar el sistema,
pots sortir impune de tot.
- I no tens pensat escriure'n res? - No.
La setmana vinent marxo a Connecticut a acabar el meu llibre.
L'editorial em té ben collat.
Vinga, Nick. No pots marxar ara.
Si us soc sincer, estic una mica cansat dels Menendez.
I crec que la resta del país també.
En el panteó dels judicis per assassinat de famosos, són velles glòries.
La cultura ha girat full.
I, no vull ser dolent, però els heu vist últimament?
Han perdut el seu encant, i la majoria de les admiradores.
Però he sentit que el Lyle té una relació bastant seriosa i compromesa.
Es diu Anna Eriksson.
Van començar escrivint-se cartes,
però ara sembla que el príncep Lyle i la seva dolça Rapunzel
estan molt enamorats.
I, segons els rumors, aviat podríem sentir campanes de boda.
I l'Erik?
Alguna novetat?
L'Home Ferit.
Sembla que últimament s'ho ha passat bastant malament.
Ei, torna'm el meu llibre, si us plau.
- Jo no el tinc. - Sí.
T'he vist agafar-lo. Torna-me'l.
Que no tinc el teu llibre, hòstia!
Que em tornis el meu llibre!
L'han posat al calabós per diverses faltes de conducta,
baralles amb presos, atacs de ràbia, un altre presumpte pla de fuga...
És obvi que està més al límit durant aquest judici que durant el primer.
Encara té la mateixa xicota?
Pel que sé, sí. La Tammi.
Encara viu a Minnesota,
i, pel que sembla, s'escriuen molt sovint.
Estimada Tammi, Et desitjo 300 dies d'amor.
Potser ens separen milers de quilòmetres,
però et noto prop del cor.
Creus que els declararan culpables aquesta vegada?
Qui sap.
Però, després de Rodney King, els disturbis i l'O.J.,
crec que aquesta ciutat no podria superar una altra injustícia flagrant.
Cosa que podria significar que després de quasi set anys, dos judicis
i incomptables maniobres legals,
aquest podria ser el final per a l'Erik i el Lyle,
i per fi s'enfrontaran al destí que mereixen.
Llavors, potser, almenys en el cas Menendez,
si es fa justícia, serà esperançador.
Si encara cregués en l'esperança,
ho esperaria.
El jurat ha arribat a un veredicte. Acusats, aixequin-se.
El jurat declara l'acusat, Joseph Lyle Menendez,
culpable d'assassinat en primer grau
pels assassinats de Jose Menendez i Mary Louise Menendez.
També declarem cert l'al·legat especial
segons el qual l'acusat, Eric Galen Menendez,
va esperar el moment oportú per matar les víctimes.
Membres del jurat, aquest és el veredicte? Hi ha unanimitat?
Sí.
Se suspèn la sessió, doncs, fins dilluns a les 8:30,
quan s'anunciarà la condemna.
Com que han declarat els dos acusats culpables d'assassinat premeditat
amb circumstàncies agreujants, segons la llei de Califòrnia,
el jurat només pot considerar dues opcions:
perpètua sense condicional o pena de mort.
Se suspèn la sessió.
I una merda. Aquells desgraciats mereixen morir i ho saps.
Leigh, entenem com et sents.
Creu-me, estic d'acord amb tu, però l'has de deixar parlar.
Ja n'estic farta. Però entesos, Mary, endavant.
Crec que els han maltractat tota la vida.
- I una merda. - Com pots dir això?
Perquè no va passar.
Però potser sí.
Vau sentir la família? Els cosins?
Au vinga! Els van pagar per dir el que van dir.
No ho pots demostrar. Aquell pobre noi, l'Andy, com pots dir això d'ell?
Perquè és un mentider.
Si tan preocupat estava pel seu pobre cosinet,
per què no havia dit res abans?
Era petit i tenia por.
I aquelles horribles fotografies pornogràfiques dels nois?
Si us plau! Se les van fer ells mateixos.
Com pots ser tan ximple?
Vas veure la resta del carret. Les havien fet nens.
Però no saps si el Jose...
Si el Jose era tan pedòfil, per què només hi havia dues fotos?
On és la resta?
Ja que en parlem, Andrew,
deixa'm la dels nois seient a la falda del Jose.
Creus que això és abús sexual?
A casa meva és una postal de Nadal.
- Hem de passar... - No!
¿De debò vols que cregui que l'Erik, l'esportista estrella,
deixava que el seu pare el violés fins una setmana abans del crim?
I que el perseguien amb un ganivet estil Rambo?
Collonades!
I, si fos veritat, hauria d'haver fugit o anat a la policia.
Leigh, potser tenia massa por per explicar-ho a la policia.
Sembla que visqueu en un altre món.
Heu vist la declaració de l'Erik. Res del que ha dit tenia sentit. Res!
Només s'ha dedicat a mentir. Tot mentides!
Les xinxetes i els raspalls de dents.
I no em feu parlar del sonat de la perruca.
Només Déu sap per què no ha declarat.
El vau sentir a les cintes?
Dient que enyorava els pares a qui va assassinar com al seu gos.
El seu gos?
Verge santíssima! És la cosa més freda que he sentit mai.
És un puto psicòpata!
Espereu que tingui compassió? I la seva pobra mare?
Em fan fàstic.
I vinga a dir que tenien molta por.
Si tanta por tenien, per què no van fugir?
És el que fas quan tens por. Però ells no. Ells s'hi van tirar de cap.
Es van tirar de cap al que deien que els feia tantíssima por.
És la ximpleria més gran que he sentit mai.
I després venen aquí amb una pel·lícula
sobre lluitadors grecs, ninots de peluix
i butllofes al penis i cagar en carmanyoles.
Espereu que m'ho empassi? Doncs no! I no m'ho empassaré mai.
Perquè són monstres malvats i mereixen morir.
I no pararé fins que no obriu els ulls
i els condemneu a mort.
Estàs bé, Leigh? Déu meu.
- Leigh! - Déu meu. Leigh.
Demaneu ajuda.
Mare meva! Demaneu ajuda, de pressa!
Mare meva! Aparteu-vos! Que algú ens ajudi!
He d'admetre que estic bastant nerviós.
El món és una bogeria.
No hem parlat gaire perquè jo només era suplent, però...
m'he passat les últimes setmanes intentant pensar
què faria si hagués de decidir si executar-los o no.
I aquí em teniu.
Ningú ha dit que fossin violents o que es barallessin.
Només diuen que eren molt bons.
Tant els entrenadors com els professors.
No em podia creure com se'n preocupaven.
I no parava de pensar en els seus parents.
Dient com se'ls estimaven, lluitant per les seves vides.
Alguna cosa deu voler dir.
Sincerament, no sé què creure.
Però sé que, si jo fos al seu lloc,
i hagués viscut el que diuen que han viscut,
segurament hauria fet el mateix.
Alguna vegada he saltat.
No he matat mai ningú, però he reaccionat malament.
I sé que mai sabrem què va passar realment, però...
si hi ha la més mínima possibilitat que el que diuen sigui veritat,
ja us dic ara
que no seré el responsable de la seva mort,
perquè crec que seria un greu error.
I, quan arribi el moment de votar...
espero que hi pensem
i que puguem viure amb la decisió que prenguem
com van fer ells aquella nit,
perquè hi haurem de viure la resta de la vida.
Ei.
Què?
Estan preparats.
Preparat?
El jurat ha decretat que Lyle i Erik Menendez
compleixin dues cadenes perpètues consecutives
pel brutal assassinat dels seus pares, Jose i Kitty Menendez.
Es podrien haver decantat per la pena de mort,
però després de tres dies deliberant
han optat per condemnar-los a cadena perpètua
sense possibilitat de condicional.
El decep que el jurat no hagi decretat pena de mort?
Han fet una feina excel·lent.
Avui dormirem tranquils
sabent que mai seran lliures
i que moriran a la presó.
Sincerament, em sento molt alleujada.
És una victòria?
Una victòria?
Es passaran la vida a la presó,
un lloc horrible.
És millor que veure com els lliguen a una llitera a San Quentin
perquè l'estat els executi amb una injecció letal.
Són dos éssers humans impressionants,
i estic segura que trobaran la manera
de contribuir a la societat des de la presó.
I, si s'han de passar la vida a la presó,
almenys no estaran sols.
Es tindran l'un a l'altre.
Les, sé què trames. Intentes separar els nois.
És cruel i punitiu.
Els familiars no se separen.
Van conspirar per lliurar-se dels assassinats que van cometre.
Si us plau!
Què tramarien si visquessin a la mateixa presó la resta de la vida?
Saps en qui pensava l'altre dia?
En tots els clients que he tingut al llarg de 26 anys.
En tots els que he absolt que caminen per Los Angeles.
I saps de què em vaig adonar?
Que l'Erik i el Lyle Menendez
són segurament els menys perillosos de tots.
Leslie, són mentiders.
Van disparar als seus pares mentre dormien al sofà.
De fet, no és impossible.
Algú es podria despertar d'aquí uns anys i dir:
"Hem de canviar el sistema amb què dos nois..."
I sí, sé que el que vam fer està molt malament, i ho entenc,
però passar la resta de la vida a la presó? Això és...
- Quin sentit té? - Erik.
Et vull dir una cosa.
Seu potser.
El procés d'apel·lació... Està bé que l'hagueu presentat.
Sens dubte.
Però no vull que sortir de la presó sigui la teva única esperança.
M'entens?
No.
Erik, la teva vida és aquí dins.
Has de trobar un significat i un propòsit a la vida aquí dins.
I és possible, Erik, trobar sentit a la vida aquí dins.
N'he estat testimoni i tinc fe que tu el trobaràs.
Desperta't.
Què passa?
Us traslladen als dos.
Entesos.
Vinga. Som-hi.
Erik Menendez.
- Sí? - Entra.
On anem?
A la presó de Folsom. Posa't còmode. És lluny.
- Ell...? - Que entris.
Per què no ens segueixen?
On...? No anàvem a Folsom?
Tu vas a Folsom. Ell va a un altre lloc.
On?
És preciós.
Aquí hi ha un vaixell enfonsat a 60 metres de profunditat.
Els taurons són allà.
- Aquí sota. - Espera. Pescarem taurons?
Sí. No t'ho havia dit?
No. Vas dir que anàvem a pescar. No a pescar taurons.
Et vaig parlar del paio amb qui em vaig reunir a Nova York.
Volia tancar un acord amb ell
i va dir que li encanta caçar taurons.
Li vaig mentir. Li vaig dir: "A mi també!
Anem a caçar taurons quan vinguis!"
He de saber de què parlo.
- Quina mena de taurons pescarem? - No ho sé.
Ni idea.
Capità!
Sí, senyor.
Quina mena de taurons pescarem?
Tintoreres, solrajos i potser taurons blancs.
Però seran joves.
- Genial! - Joves!
El tauró de la pel·li m'arrencarà el braç.
Detestava els teus viatges.
Em deixaves tirada amb els nois mentre tu marxaves amb ella.
Kitty, mira'm.
Mira'm, Kitty. No.
Això s'ha acabat.
Em vaig equivocar. Vaig estar molt de temps equivocat.
El que més necessitava ja ho tenia.
Et tenia a tu.
I t'estimo.
No ha estat fàcil, però ho hem aconseguit. Ho hem fet.
I hauries de tornar a fer periodisme.
Què? No.
Sí, de debò. I et diré per què.
Perquè, si em presento al Senat, podràs escriure sobre mi.
Sí! Informar de la meravella de marit que soc.
Sí? Espero que no sigui broma, perquè potser ho faré.
Molt bé! Ha arribat el moment de tirar l'esquer.
Som-hi.
S'ha de tirar a poc a poc.
Mare meva.
No puc!
Nois, veniu aquí!
- Què els passa? - No ho sé.
Qui sap? Deixa'ls estar.
No et deus estar cagant a les calces, no? Hem comprat les armes.
No.
Fem-ho, collons.
Sí.
Fem-ho, collons.
Lyle i Erik Menendez mantenen l'al·legat d'abús sexual a mans dels seus pares.
Segueixen complint cadena perpètua sense possible llibertat condicional.
Subtítols: Maria Romero Soronellas