‫בתיק של מדינת קליפורניה‬ ‫נגד אורנת'ל ג'יימס סימפסון,‬
‫תיק מספר BA097211,‬
‫אנו המושבעים בתביעה הנ"ל‬
‫מוצאים את הנאשם, אורנת'ל ג'יימס סימפסון,‬
‫זכאי מאשמת רצח‬ ‫תוך הפרה של סעיף 187A בחוק העונשין,‬
‫עבירה כנגד ניקול בראון סימפסון, בן אדם,‬
‫האישום בסעיף הראשון של התביעה.‬
‫- מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדז -‬
‫אז מה את אומרת? שנדפקנו עכשיו?‬
‫כי אני חייב להיות כן איתך,‬ ‫אני לא רואה את זה ככה.‬
‫או.ג'יי הוא כאילו הרוצח‬ ‫הכי גדול בכל הזמנים, נכון?‬
‫והוא יצא מזה בלי עונש.‬
‫והחלק הכי טוב, לזלי,‬
‫הוא שהבחור הזה אפילו לא היה צריך‬ ‫לעלות לדוכן...‬
‫לייל, הם צמאים לדם.‬
‫גרסטי מעוניין רק בדבר אחד,‬ ‫וזה להיבחר לכהונה נוספת.‬
‫לכן הם מנסים למוטט את התיק שלנו‬
‫כי הם זקוקים לניצחון והם זקוקים לו עכשיו.‬ ‫-בסדר, אני מבין את זה.‬
‫אז את צריכה להגיש עתירה.‬
‫זו אפילו סיבה טובה יותר שלא נצרף לתיק‬
‫איזה סנגור ציבורי מחורבן.‬
‫צ'רלס גסלר הוא הטוב ביותר באל-איי.‬
‫אה, כן?‬
‫לייל, אני שמח להכיר אותך סוף-סוף.‬
‫תיכנס.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫פשוט לא.‬
‫אז אני לא יודע מה עלינו לעשות‬ ‫כדי לפתור את זה.‬
‫ההעדפה שלי היא להחזיר את ג'יל‬ ‫או להתקשר לקוקרן.‬
‫אני לא יכולה סתם להתקשר לקוקרן,‬ ‫ואין לך כסף.‬
‫לזלי, את יודעת כמה כסף‬ ‫הצלחתי לגייס רק בשבוע האחרון?‬
‫טוב, אני שמחה שאתה מעלה את זה כי...‬
‫זה נייר מכתבים נהדר, דרך אגב.‬
‫"בעזרתך לי, אתה גם מביע את תמיכתך‬
‫"ברבים אחרים שעברו התעללות.‬
‫"כולנו שורדים יחד.‬
‫"אם תוכל לעזור‬ ‫בהתחייבות לסכום ב-15 בכל חודש..."‬
‫כרטיס התחייבות חודשי‬ ‫לקרן ההגנה של לייל מננדז?‬
‫כמה פעמים אמרתי לך להפסיק לכתוב מכתבים?‬
‫כי הם ישתמשו בהם נגדך,‬
‫וזה יוצר רושם נוראי!‬
‫אומרת זו שמרוויחה 4,000 דולר ב"דייטליין"‬ ‫בדיבורים על או.ג'יי, ותוקפת את אותם אנשים...‬
‫זה נקרא עבודה, טוב?‬ ‫-כן.‬
‫ואם אנחנו כבר מדברים על כסף,‬ ‫תרשה לי להזכיר‬
‫שאני עדיין כאן, נלחמת על חייך בהתנדבות.‬
‫הזמנת פאה חדשה וביקשת שישלחו אותה לכלא,‬
‫ומחירה היה 2,500 דולר?‬ ‫-זה מהבחור שעשה את טיפול השיער של או.ג'יי.‬
‫אז כן.‬ ‫-לייל!‬
‫ולדעתי כולנו יכולים‬ ‫ללמוד משהו ממנו, אוקיי?‬
‫כי זה ברור שהבחור הזה הבין משהו!‬
‫את יודעת מה הוא הבין?‬ ‫היה לו פאקינג משפט מחץ!‬
‫ולדעתי כולנו נרוויח ממשפט מחץ.‬
‫ומשפט המחץ שלנו יכול להיות:‬
‫"אם התעללות עברת, מכל אישום נחלצת."‬
‫מה? מה לעזאזל כל כך מצחיק, אריק?‬ ‫-אתה לא ייאמן.‬
‫אוקיי, אני מצטער. טעות שלי.‬ ‫פשוט החיים שלי בסכנה.‬
‫טוב, אתה נשמע כמו אידיוט.‬
‫אריק, אני צריך להזכיר לך‬ ‫למה אנחנו בכלל כאן?‬
‫בגללך.‬
‫אתה האידיוט המזוין.‬
‫וכל מה שהיית צריך לעשות זה‬ ‫לשמור על הפה הקטן והטיפש שלך סגור.‬
‫באמת?‬
‫"לייל מננדז, במילותיו שלו."‬
‫זין על הכלבה המשוגעת הזאת.‬ ‫-לא.‬
‫לא, אתה לא יכול לעשות את זה יותר.‬
‫כי אתה דפקת אותנו.‬
‫אנחנו נדפקנו. יש להם שעות של הקלטות שלך!‬
‫פעם נוספת, לא ידעתי שהיא מקליטה אותי!‬ ‫-ואתה נשמע מטורף!‬
‫אתה נשמע מטורף. אתה מבין כמה זה היה טיפשי?‬
‫ואז כתבת את כל המכתבים המטורפים האלה‬
‫שבהם ביקשת מכולם לשקר בשבילנו?‬
‫מי אתה?!‬
‫כל מה שרציתי כשגדלתי היה להיות כמוך.‬
‫אתה יודע מה אנשים אומרים עליך עכשיו?‬
‫הם אומרים שהעיניים שלך מתות.‬
‫הם אומרים שהעיניים שלך שחורות.‬ ‫הם קוראים לך פסיכופת.‬
‫היינו כל כך קרובים.‬ ‫לייל, כמעט השתחררנו לחופשי.‬
‫כן, בזכותי.‬
‫זה היה בזכותך שכמעט הצלחנו לצאת מכאן.‬
‫אבל זה לא קרה.‬
‫ועכשיו נדפקנו והכול באשמתך!‬
‫היינו צריכים רק עוד חבר מושבעים תלוי,‬ ‫רק לשכנע רק עוד אדם אחד,‬
‫והיינו יוצאים מכאן.‬
‫אבל זה בחיים לא יקרה עכשיו‬ ‫כי אף אחד לא מאמין לנו.‬
‫לייל, כולם שונאים אותנו. כולם רוצים שנמות!‬
‫ואני ממש מפחד כי אני לא רוצה למות.‬
‫ואני לא רוצה שאתה תמות.‬ ‫ואני שונא את מה שעשינו.‬
‫הלוואי שזה לא היה קורה,‬ ‫שיכולתי לשנות את זה, אבל אני לא יכול.‬
‫ועכשיו אני תקוע בגיהינום הזה.‬
‫אני חושב על זה בכל יום‬ ‫בזמן שאתה מתרוצץ כמו איזה משוגע!‬
‫ומה שנשאר לי לעשות זה לנסות להציל אותנו!‬ ‫כי הכול תלוי בי עכשיו!‬
‫ואני לא יודע אם אוכל לחזור לשם‬ ‫ולעשות את זה שוב.‬
‫אז כדאי שתוכל כי אני לא מתכוון למות כאן‬
‫רק בגלל שאתה כלבה חלשה ופתטית.‬
‫חתיכת...‬ ‫-היי! מספיק!‬
‫פאק! אתה דפקת הכול!‬
‫הייתי צריך להרוג גם אותך!‬ ‫-הנה הוא.‬
‫הנה אחי, הרוצח.‬ ‫-אתה...‬
‫קח את זה לבית המשפט, בבקשה.‬
‫כי אני מוכן לעוף מפה.‬
‫חתיכת...‬
‫אני שמח לראות את זה שוב.‬ ‫-תוציא אותו.‬
‫תעשי את העבודה שלך.‬ ‫-חתיכת...‬
‫חתיכת...‬
‫אז זו האסטרטגיה שלהם,‬ ‫להעמיד את ההורים למשפט‬
‫כי ההגנה נכשלת‬ ‫מבחינה לוגית, פסיכולוגית וחוקית.‬
‫זה סיפור מזויף שמעולם לא התרחש.‬
‫התנגדות.‬ ‫-נדחית.‬
‫אתם לא תשמעו מלייל מננדז במהלך המשפט הזה‬
‫כי הוא כתב ספר‬ ‫שהוא בעצם מילון של כל השקרים שלו.‬
‫התנגדות.‬
‫נדחית.‬
‫ולכן הכול תלוי בעדות של אריק מננדז, הרוצח,‬
‫ובשאלה האם אתם תאמינו לו.‬
‫התנגדות!‬
‫גברת אברמסון, אנחנו לא עושים את זה.‬
‫נדחית. תני לו לדבר.‬
‫תודה.‬
‫גבירותיי ורבותיי, שפטו אנשים על מעשיהם.‬
‫אריק מננדז יכול לומר כל מה שהוא רוצה,‬
‫אבל זכרו מה שלייל ואריק מננדז עשו.‬
‫מכרת לחוזה מננדז את האלפא רומיאו‬
‫שהוא קנה עבור בנו, לייל, נכון?‬
‫נכון.‬
‫סיום לימודים שמח, בני.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אבא, המכונית הזאת היא חתיכת חרא.‬
‫ומה היה מחירה של,‬ ‫אני מצטט, "חתיכת החרא" הזאת?‬
‫32,000 דולר.‬ ‫-התנגדות.‬
‫למה את מתנגדת?‬
‫שהמחיר חשוב.‬
‫שבי, בבקשה.‬
‫כבודו, אני רשאית לגשת?‬ ‫-לא, את לא.‬
‫לייל כעס מאוד בקשר לאלפא.‬
‫אמרתי, "זו מכונית ממש נחמדה".‬
‫אני יכול להתכופף ולגעת במושב הנוסע.‬
‫זה מרגיש כמו מכונית של ליצן.‬
‫אני מרגיש כמו פאקינג ליצן!‬ ‫-אוקיי.‬
‫אני מצטער. נקנה לך אחת אחרת.‬
‫אמא שלך ואני חשבנו שזאת מכונית שתתאים לך.‬
‫טוב, חשבתם לא נכון! לעזאזל.‬
‫בוא נגמור עם זה.‬ ‫תחתום על המסמכים המזוינים.‬
‫תודה שקנית לי חתיכת חרא.‬
‫קרייג, אתה אחד הכותבים השותפים‬ ‫של "חברים", נכון?‬
‫לא תוכנית הטלוויזיה המצליחה ברשת NBC,‬ ‫דרך אגב.‬
‫זה תסריט שלא הופק שאתה ואריק כתבתם.‬
‫נכון.‬ ‫-ולמיטב ידיעתך, התוכנית של NBC,‬
‫בכיכובם של ג'ניפר אניסטון ואחרים‬
‫היא על אנשים שרוצחים באכזריות‬ ‫את הוריהם בדם קר?‬
‫התנגדות.‬
‫הוא יכול לענות.‬
‫לא, היא לא.‬ ‫-לא.‬
‫כי התסריט "חברים" שאתה ואריק כתבתם‬
‫הוא על דמות בשם המילטון קרומוול‬
‫שרוצח את הוריו?‬
‫התנגדות. רלבנטיות.‬
‫ברשותך, את לא יכולה‬ ‫להתנגד לכל מילה שלו, פרקליטה.‬
‫קרייג...‬
‫אריק התוודה בפניך. נכון?‬
‫כן.‬
‫אבל זה לא הסיפור שהם סיפרו לד"ר אוזיאל.‬
‫לא.‬
‫זה גם לא אותו סיפור‬ ‫שהם סיפרו בבית המשפט הזה.‬
‫לא.‬
‫אז מה אריק סיפר לך?‬
‫שהם הלכו לקולנוע ושאריק נכנס הביתה‬ ‫כדי לקחת את תעודת הזהות המזויפת שלו.‬
‫אבל הוא לא נכנס דרך דלת הכניסה.‬ ‫הוא נכנס דרך החלון בסלון.‬
‫והוא אמר למה?‬
‫כי הדלתות האלה היו שקטות יותר,‬ ‫והוא לא רצה להעיר אותם.‬
‫אז הם ישנו.‬
‫כן. זה מה שהוא אמר לי.‬
‫פאק.‬
‫הוא גם סיפר לי שכשהוא חזר למכונית,‬
‫לייל החזיק את הרובים.‬
‫אתה רוצה לעשות את זה? עכשיו.‬
‫בוא נעשה את זה.‬
‫ואז הם רצחו הוריהם בשנתם.‬
‫כן.‬
‫כן!‬
‫פאק!‬
‫לייל, יש... אנחנו חייבים להחליף בגדים.‬
‫תראה, זה דם! איך לא ראיתי את זה?‬
‫ולדעתך מעשי הרצח היו מתוכננים מראש?‬
‫התנגדות. תמחקו את זה מהפרוטוקול.‬ ‫-את צועקת, פרקליטה.‬
‫אני מצטערת שאני צועקת.‬ ‫אני כועסת, ולכן הקול שלי רם.‬
‫לא אכפת לי אם את כועסת.‬ ‫את תשלטי בעצמך בבית המשפט שלי.‬
‫מר סיגנורלי, אתה מכיר‬ ‫סרט שנקרא "מועדון המיליארדרים הצעירים"?‬
‫כן. זה בעיקרון מה שלייל ואריק עשו,‬
‫ילדים עשירים שהורגים את הוריהם בשביל כסף.‬ ‫-התנגדות!‬
‫בית המשפט יאשים אותך בביזיון.‬
‫אני אאשים את בית המשפט בביזיון בקרוב מאוד‬ ‫כי לדעתי הפסיקות שלך משוחדות.‬
‫אבל אריק לא סתם ראה במקרה‬ ‫את הסרט בטלוויזיה, נכון?‬
‫לא.‬
‫הוא הכיר את הסיפור‬ ‫הרבה לפני שהוא הפך לסרט.‬
‫זאת אומרת, שנינו הכרנו אותו‬ ‫כי חבר שלנו בריאן...‬
‫זה היה על ההורים שלו.‬
‫אז 14 חודשים לפני שהוא רצח את הוריו,‬
‫אריק שמע את הסיפור‬ ‫איך ההורים שלך נרצחו בשביל כסף.‬
‫טוב... כן. נכון.‬
‫בריאן, לייל מננדז כתב לך מכתב מהכלא?‬
‫כן. הוא רצה שאצפה בסרט שנקרא "מטווח קרוב".‬
‫"אני צריך שתגיד‬ ‫ששנינו צפינו בו עם אבא שלי,‬
‫"ושהוא אמר שהסרט לא מציאותי‬ ‫כי האבא היה הורג את הבן‬
‫"ברגע שהצרות התחילו ולא מחכה,‬
‫"ושהיית בהלם כשהוא אמר את זה.‬
‫"ואז תגיד שתמיד הרגשת‬ ‫שאבא שלי היה אדם כוחני,‬
‫"ושמעולם לא הרגשת רצוי."‬
‫אנא ציין את שמך.‬
‫אריק גיילן מננדז. מ-נ-נ-ד-ז.‬
‫היי, אריק.‬ ‫-התנגדות.‬
‫רק אמרתי "היי".‬
‫הפחדה, כבודו.‬ ‫-נדחית.‬
‫אריק, זה נכון ששקלת להשתמש ברובה קשת‬ ‫כדי להרוג את ההורים שלך,‬
‫לצוד אותם כמו חיות?‬
‫טוב, אנחנו פשוט, זה היה...‬
‫נוכל לעשות את זה עם רובה קשת.‬
‫זאת אומרת, בגלל שהרישיון שלך נשלל‬ ‫וכל דוחות המהירות המזוינים שחטפת...‬
‫לא תהיה בעיה כי לא נצטרך תעודה מזהה.‬
‫כשהיינו בחנות הנשק,‬ ‫וחשבנו שלא נוכל לקנות אקדח,‬
‫שמתי לב שהיו רובי קשת ב...‬
‫וזו הייתה רק מחשבה.‬ ‫זה יצא לי מהראש שנייה אחר כך.‬
‫אבל לוקח זמן לטעון מחדש.‬
‫כן, יש לך הזדמנות אחת.‬
‫כשחשבתם שלא תוכלו לקנות אקדח‬ ‫או כשכבר ניסיתם לקנות אקדח?‬
‫אני לא זוכר.‬
‫כי אם ראית רובי קשת‬
‫בחנות שבה ניסיתם לקנות אקדח,‬ ‫זה אומר שלא רק חשבתם לקנות אקדח,‬
‫כבר ניסיתם לקנות אקדח.‬
‫אני נאלצת להתנגד לרלוונטיות של השאלה הזאת.‬ ‫-נדחית.‬
‫היו כלי נשק אחרים ששקלתם?‬
‫מה אם נשתמש בסכין וזהו?‬
‫התנגדות. רלוונטיות. כבודו...‬ ‫-אני מנסה לבסס כוונה תחילה.‬
‫כבודו, לייל ואריק מננדז הגו, זממו‬
‫ותכננו בקפידה את רצח הוריהם.‬
‫השאלות איך, למה ומתי הם תכננו זאת,‬ ‫יותר מרלוונטיות.‬
‫הן חלק מהותי של אינטרס התביעה בתיק הזה.‬
‫נכון. אני ארשה זאת.‬
‫פסילת משפט.‬ ‫-פסילת משפט.‬
‫לזלי, פרקליטה, תפסיקי.‬
‫היא רוצה להסיט את קו החקירה הזה‬
‫כי הוא מוכיח נסיבות מיוחדות,‬
‫מה שהופך את הלקוחות שלה‬ ‫לראויים לעונש מוות.‬
‫לא, אני רק רוצה שיקשיבו לי.‬
‫גברת אברמסון, תפסיקי.‬ ‫-כבודו...‬
‫זה...‬
‫אריק, כשרכשתם את הרובים,‬
‫זה נכון שבהתחלה קניתם‬ ‫קליעי בירדשוט כתחמושת?‬
‫לא נראה לי. אני חושב...‬
‫אני מצטט אותך,‬ ‫"בהתחלה קנינו קליעי בירדשוט כתחמושת".‬
‫אוקיי. כן, אני זוכר את זה.‬
‫והאם החלטתם שהם לא מספיק חזקים?‬
‫מספיק חזקים?‬
‫האם חזרתם ורכשתם קליעי באקשוט‬ ‫כי הם קטלניים יותר?‬
‫כן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫ואחרי שיריתם בערך 12 קליעי באקשוט‬
‫לתוך הגוף והפנים של אמא ואבא שלך...‬ ‫-התנגדות. אנחנו חולקים על המספר הזה.‬
‫אמרתי "בערך".‬ ‫-הוא אמר "בערך".‬
‫אין אהבה. אין אהבה בבית המשפט הזה.‬ ‫-לא, פרקליטה. לא.‬
‫אם אין אהבה בבית המשפט הזה, זה שם ושם.‬
‫אם אין אהבה בבית המשפט הזה,‬
‫אלה שני הרוצחים חסרי הלב האלה‬
‫שלא אהבו את הוריהם‬ ‫כי אם אתם אוהבים את ההורים שלכם...‬
‫אתם לא עושים את זה.‬
‫אם מה שאת מרגישה הוא חוסר אהבה, פרקליטה,‬
‫אני חושב שזה בצד הזה של השולחן.‬
‫אריק...‬
‫אחרי שרוקנתם שני רובי ציד‬ ‫לתוך אמא ואבא שלך,‬
‫ולייל יצא החוצה כדי לטעון מחדש,‬
‫האם זה נכון שאמרת לד"ר ויקארי‬ ‫שנתת לו את קליע הרובה האחרון?‬
‫אני לא יודע.‬ ‫-אוקיי. אתה לא יודע?‬
‫אני אצטט אותך שוב.‬
‫ציטוט, "לייל יצא והתחמושת הייתה‬ ‫מפוזרת בכל מקום בתא המטען,‬
‫"אז נתתי לו את הקליע."‬
‫אמרת את זה?‬
‫כן.‬
‫אריק, כשאתה ולייל שיקרתם‬ ‫למשפחה שלכם, לתקשורת,‬
‫ואמרתם שאתם חושבים שזו הייתה המאפיה‬ ‫שרצחה את ההורים שלכם,‬
‫אמרת משהו מעניין.‬
‫אמרת שאתה חושב‬ ‫שהמאפיה השתמשו ברובה ציד כדי, אני מצטט,‬
‫"לעשות בלגן",‬ ‫וכדי, אני מצטט, "לשלוח הודעה".‬
‫אוקיי.‬ ‫-אוקיי. וב"לעשות בלגן", למה התכוונת?‬
‫רק ש...‬
‫אתה יודע, המאפיה, הם...‬
‫יורים לאנשים בפיקת הברך,‬
‫ובסך הכול, הם...‬
‫הם פשוט עושים בלגן מהקורבנות שלהם.‬
‫אבל אתה עשית את זה.‬
‫כלומר, אתה ולייל עשיתם את זה.‬
‫אתה ולייל יריתם בפיקת הברך של אמא שלך.‬
‫הנה זה.‬
‫זאת אומרת, היא נורתה‬ ‫כל כך הרבה פעמים, אריק.‬
‫כל כך הרבה פעמים עד שהשלד שלה‬
‫אני מצטט, "למעשה איבד כל שלמות מבנית".‬
‫התנגדות.‬ ‫-נדחית.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אוקיי?‬
‫כן. אוקיי. כן, אתם עשיתם את זה.‬ ‫-כבר העדתי על כך.‬
‫כן, אבל מה שאני אומר זה‬ ‫שתכננתם לעשות את זה ככה. נכון?‬
‫תכננתם לגרום לזה להיראות‬ ‫כאילו שהמאפיה עשתה את זה.‬
‫קניתם רובי ציד, קליעי באקשוט.‬
‫יריתם לה בברך. יריתם בהם כמה וכמה פעמים.‬
‫תכננתם שזה ייראה שהמאפיה עשתה את זה.‬
‫לא סתם החלטתם לעשות את זה בלהט הרגע.‬
‫תכננתם את זה.‬
‫במונחים משפטיים זה נקרא,‬ ‫"להמתין לשעת כושר".‬
‫אני מבין לאן אתה חותר, מר קון,‬
‫אבל אנחנו לא תכננו כלום.‬
‫באמת שלא. רק ניסינו להיות מוכנים‬ ‫להגן על עצמנו כי כשגדלתי,‬
‫אבא שלי תמיד אמר לי‬
‫שאם אספר למישהו על מה שקורה בינינו,‬
‫הוא יהרוג אותי.‬
‫ואז סיפרתי ללייל.‬
‫וכשלייל התעמת עם אבא שלי על זה,‬ ‫האמנתי לו.‬
‫חשבתי שהוא יהרוג אותנו. אני לא...‬
‫ההכנה הזאת שאתה מתאר,‬
‫היא כוונה תחילה, אריק.‬
‫האופן שבו עשיתם זאת מוכיח‬ ‫שזה היה רצח כפול בכוונה תחילה.‬
‫האם נאנסת פעם על ידי אביך, מר קון?‬ ‫-לגמרי לא רלוונטי.‬
‫התנגדות!‬ ‫-לא, לא. עוד נגיע לשקר‬
‫שההורים שלכם התעללו בכם מינית.‬ ‫-התנגדות!‬
‫נדחית.‬
‫או שנגיע אליו עכשיו, כבודו.‬ ‫שנדבר על השיפוצניק של הבריכה?‬
‫יש שני ימים בחיי שלעולם לא אשכח.‬
‫היום שהנשיא קנדי נורה,‬
‫והיום שראיתי את אריק ואת לייל מננדז‬ ‫מדברים ככה להורים שלהם.‬
‫למה אתה מתנהג ככה? אני לא מבין.‬
‫כי אתה מתרומם מזוין, אבא!‬
‫בדיוק.‬ ‫-לייל!‬
‫למה את מגינה עליו?‬ ‫-אמרתי לך לשתוק.‬
‫וכדי להדגיש זאת, איזה יום זה היה?‬
‫שבת.‬
‫שבת, יום לפני מעשי הרצח.‬
‫והאם לייל ואריק נראו מפוחדים מהוריהם?‬
‫לא, ההורים שלהם פחדו מהם.‬
‫באותו יום כשיצאתם להפלגה,‬ ‫לייל ואריק נראו מפוחדים מההורים שלהם?‬
‫ממש לא.‬
‫נודע להם שהשתמשו בספינה‬ ‫בסרט "טקילה סאנרייז",‬
‫וזה ממש מצא חן בעיניהם.‬
‫אני מת על הסרט הזה.‬ ‫הצלחתי ללכת עם מישהי עד הסוף כשצפינו בו.‬
‫כן, זו מישל פייפר.‬ ‫-כן.‬
‫היא כל כך אלגנטית.‬ ‫-היא לוהטת.‬
‫כששמעת שחוזה וקיטי מננדז נורו למוות בביתם,‬
‫תוכל לומר לבית המשפט מה הדבר הראשון שחשבת?‬
‫כן, שהבנים עשו את זה.‬
‫תודה.‬
‫ואת גרת בבית משפחת מננדז‬ ‫חמישה ימים בשבוע, נכון?‬
‫מיום שני עד שישי?‬ ‫-כן.‬
‫ואת גרת בתוך הבית?‬ ‫-כן.‬
‫חדר השינה שלי היה בבית הראשי ליד המטבח.‬
‫אריק העיד שזה היה בית אלים, שהם תמיד רבו.‬
‫שההורים שלהם הכו אותם ושהם צעקו עליהם. כן?‬
‫לא, אף פעם לא שמעתי צעקות.‬
‫אבל מה לגבי מריבות?‬ ‫אריק אמר שחוזה וקיטי תמיד רבו.‬
‫לא. אף פעם לא שמעתי מריבות או צעקות.‬
‫הם רק היו ממש בלגניסטים.‬
‫עבדת בשביל חוזה מננדז במשך שנים רבות.‬
‫ראית איזה קשר היה לו עם הבנים שלו.‬
‫כן, מאז שהם היו קטנים.‬
‫והאם אי פעם ראית אותו מכה אותם‬ ‫או מאיים עליהם או צועק עליהם?‬
‫אף פעם. אפילו לא פעם אחת.‬
‫חוזה לא היה רגזן.‬ ‫אף פעם לא ראיתי אותו כועס.‬
‫היא אהבה את הבנים האלה.‬ ‫היא הייתה עושה הכול למענם.‬
‫היא ויתרה על הכול למענם.‬
‫והעובדה שהם מאשימים אותה‬ ‫בדברים שהם אומרים שהיא עשתה...‬
‫אתם תישרפו בגיהינום בגלל זה, בנים.‬
‫התנגדות.‬ ‫-נדחית.‬
‫זו...‬
‫זו הראיה היחידה שלהם להתעללות.‬
‫זה דוח רופא‬
‫שפעם אחת לאריק מננדז הייתה חבורה בגרון.‬
‫התנגדות.‬ ‫-נדחית.‬
‫חבורה שהעד שלהם הודה‬ ‫שהיא נפוצה בקרב ילדים.‬
‫התנגדות!‬
‫נדחית.‬
‫אתם זוכרים את הספר הזה, גבירותיי ורבותיי?‬
‫- כשילד הורג -‬
‫מה אם זה המקור לסיפור שלהם?‬
‫זה לא בלתי מציאותי כי‬
‫מחבר הספר הזה ייעץ להגנה במשפט הקודם.‬
‫כבודו, שום דבר מזה לא נכון.‬
‫אין אפילו שמץ של ראיה‬ ‫שמשהו מזה קרה אי פעם.‬
‫אני דורשת פסילת משפט.‬
‫לא. שבי.‬
‫כבודו.‬
‫גברת אברמסון, שבי. עכשיו.‬
‫פרקליט.‬
‫תודה, כבודו.‬
‫הכול מופיע כאן, גבירותיי ורבותיי.‬
‫אפילו ההמלצה ללבוש סוודר צהוב‬ ‫כשעולים להעיד כדי להיראות תמימים.‬
‫שמונה מקרים של התעללות לכאורה‬ ‫הם בדיוק כמו בספר הזה.‬
‫כמה שעות הם בילו‬ ‫בווידויים בפני ד"ר אוזיאל?‬
‫הם הזכירו כל תירוץ אחר.‬ ‫למה הם לא הזכירו אז התעללות מינית?‬
‫כשאריק התוודה בפני חברו הטוב, קרייג,‬ ‫שהם היו אלה שהרגו את הוריהם,‬
‫למה הוא לא אמר למה הם הרגו אותם,‬
‫ההתעללות המינית לכאורה‬ ‫שנמשכה שנים על גבי שנים?‬
‫למה הם מעולם לא הזכירו את זה?‬
‫כי זה מעולם לא קרה.‬
‫כי אפילו לא עלה בדעתם להגיד את זה‬
‫עד שהם נפגשו עם האישה הזאת שם.‬
‫התנגדות.‬ ‫-נדחית.‬
‫האישה הזאת שהלקוח המפורסם האחרון שלה‬ ‫התחמק מעונש על רצח.‬
‫איך? התירוץ להתעללות.‬
‫היא הייתה החלוצה בשימוש בו,‬ ‫גבירותיי ורבותיי, אז למה לא לנסות גם כאן?‬
‫ככה זה עובד. לוקחים כמה עובדות, כן?‬
‫חוזה מננדז הכה את לייל בזרוע פעם אחת.‬ ‫יש פציעה שנגרמה בגלל קרטיב.‬
‫ומזה רוקמים סיפור כל כך מחריד‬
‫שכמעט בלתי אפשרי להאמין לו.‬
‫אל תרגישו רע אם אתם לא מאמינים לו,‬
‫גבירותיי ורבותיי, אי אפשר להאמין לו,‬ ‫פשוטו כמשמעו.‬
‫ונכון שזה ממש נוח‬
‫ששני האנשים היחידים שיכולים‬ ‫לאמת את הסיפור של לזלי אברמסון‬
‫קבורים באדמה?‬
‫אה, כן, והם משלמים לה.‬
‫נכון שזה מדהים?‬
‫חוזה המת וקיטי מננדז המתה‬ ‫שילמו ללזלי אברמסון‬
‫כמעט מיליון דולר.‬
‫מיליון דולר‬
‫לכתוב את הסיפור הכי מגוחך‬ ‫שאי פעם נשמע בבית המשפט.‬
‫אבל זה לא יצליח הפעם.‬
‫זה לא יצליח הפעם‬ ‫כי גם אם הסיפור שלהם אמיתי,‬
‫הם עדיין אשמים ברצח מדרגה ראשונה.‬
‫הם קשרו קשר. הם המתינו לשעת כושר.‬
‫הם ביצעו רצח כפול מתוכנן מראש.‬
‫החוק, גבירותיי ורבותיי,‬ ‫החוק דורש שתמצאו אותם אשמים.‬
‫והחוק דורש שהם יוצאו להורג.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬ ‫ייתכן שכמה מכם עברתם התעללות.‬
‫על ידי ידיד, בן משפחה, הורה,‬ ‫התעללות מינית או אחרת.‬
‫למרבה הצער, זה קורה‬ ‫למיליוני אנשים בכל רחבי העולם.‬
‫מה שלא נפוץ הוא לרצוח אנשים עם רובי ציד.‬
‫מה שלא נפוץ‬
‫הוא להצמיד רובה ציד לכיפת הראש של אבא שלך‬
‫וללחוץ על ההדק.‬
‫מה שלא נפוץ הוא‬ ‫להצמיד רובה ציד ללחי של אמא שלך,‬
‫לאחר שירית בברכה,‬
‫ופוצצת את אצבעותיה, וללחוץ על ההדק.‬
‫כבודו, בית המשפט יכול לבקש מגברת אברמסון‬ ‫להפסיק לשחק ב"איש תלוי" עם הלקוח שלה?‬
‫פרקליטה, תוכלי בבקשה להפסיק‬ ‫לשחק באיש תלוי עם הלקוח שלך?‬
‫- שערורייה -‬
‫ברצוני לציין שלא נדרש ממני להוכיח מניע.‬
‫אבל...‬
‫זה די ברור מה המניע כאן.‬
‫זה כסף.‬
‫לייל הצהיר שהמטרה הכי גדולה שלו בחיים‬ ‫הייתה לקבל רולקס.‬
‫ואת זה.‬
‫אריק לא עבד יום מימיו.‬
‫ללייל היו שתי עבודות.‬
‫הוא היה שליח פיצה ליום אחד.‬
‫והוא עשה התמחות בחברה של אבא שלו.‬
‫אביהם אמר להם שהוא מנשל אותם מהצוואה.‬
‫אז בהצלחה, ילדים. תדאגו לעצמכם.‬
‫היה עליהם להרוג אותו לפני שזה יקרה.‬
‫התנגדות.‬ ‫-נדחית.‬
‫לייל ואריק נסעו ברחבי בוורלי הילס עם כספת.‬
‫אריק ישן עם הכספת. מי עושה דבר כזה?‬
‫אני מניח שאנשים שאוהבים כסף.‬
‫לייל פתח את הכספת כשהוא היה לבד.‬
‫הצוואה החדשה הייתה שם?‬ ‫זו שבה הוא ואריק נושלו ממנה?‬
‫אנחנו יודעים שאריק סיפר לקרייג סיגנורלי‬
‫שלאבא שלו יש 75 עד 90 מיליון דולר‬ ‫בחשבון בנק בשווייץ.‬
‫שבעים וחמישה עד תשעים מיליון דולר.‬
‫ובשבועות ובחודשים לאחר שהם רצחו את הוריהם,‬
‫הם הוציאו מתוך בולמוס 700,000 דולר.‬
‫הג'יפ, הפורשה, ההימורים.‬ ‫הם התאכסנו במלון בל אייר.‬
‫וכל מה שהם היו צריכים לעשות כדי להשיג‬ ‫את הכסף הזה היה לדאוג שאביהם ייעלם.‬
‫כל מה שהם היו צריכים לעשות זה רצח אחד קטן‬
‫כדי לקבל את כל הכסף שבעולם.‬
‫הבעיה היא שאם אמא עדיין הייתה חיה,‬ ‫הם לא היו מקבלים כלום.‬
‫אז אמא הייתה צריכה למות.‬
‫גם אמא הייתה צריכה למות.‬
‫גבירותיי ורבותיי, הנאשמים‬ ‫והצוות המשפטי שלהם אשמים.‬
‫לא רק בפשע שבו הם מואשמים,‬
‫אלא במשהו מרושע אפילו יותר.‬
‫הם אשמים בניצול הטראומה של קורבנות אמיתיים‬ ‫של התעללות מינית בכל מקום‬
‫ובניסיון לנצל אותה כדי לחמוק מעונש על רצח.‬
‫הם אשמים בכך שלקחו את זכרם‬ ‫של אמא ואבא טובים, הגונים ואוהבים‬
‫שאותם הם הרגו והכפישו את הזיכרון הזה‬
‫בתוך בור שופכין מבאיש‬ ‫של השקרים הכי נוראיים שאי פעם נרקחו.‬
‫אם יש פשע מתועב כמו מעשי הרצח שהם ביצעו,‬ ‫ייתכן מאוד שזה הפשע הזה.‬
‫חוזה וקיטי מננדז ישנו.‬
‫הם ישנו.‬
‫ולכן הם לא יכלו להגן על עצמם‬ ‫נגד הבנים שהוציאו אותם להורג.‬
‫הם לא יכולים להגן על עצמם עכשיו.‬
‫נגד השקרים שהבנים האלה המציאו‬
‫בניסיון לא לתת את הדין על מעשיהם.‬
‫אבל אל תטעו, חוזה וקיטי קוראים לכם‬
‫מקברם כדי שתגנו עליהם עכשיו.‬
‫לכם, גבירותיי ורבותיי, יש את הכוח הזה.‬
‫יש לכם את הכוח להגן עליהם עכשיו.‬ ‫יש לכם את הכוח לנקום את נקמתם!‬
‫נקמו את נקמתם.‬
‫אתה עדיין בקשר עם משפחת גולדמן?‬
‫כן. עם קים, במיוחד.‬
‫אין צורך לציין שהם עדיין שבורים.‬
‫המחשבה שאו.ג'יי סימפסון הוא אדם חופשי‬
‫על אף הראיות המכריעות נגדו.‬
‫אבל זה צדק באמריקה בשבילכם.‬
‫בין אם זה קלף הגזע או תירוץ ההתעללות,‬
‫אם יש לכם צוות הגנה‬ ‫שיודע איך לתמרן את המערכת,‬
‫תוכלו לחמוק מעונש על כל דבר.‬
‫אז אתה לא מתכנן לכתוב על זה?‬ ‫-לא.‬
‫למעשה, אני נוסע לקונטיקט בשבוע הבא‬ ‫כדי לסיים את הספר שלי.‬
‫הוצאת קראון נושפת בעורפי.‬
‫בחייך, ניק. אתה לא יכול‬ ‫לעזוב את אל-איי עכשיו.‬
‫אם להודות על האמת,‬ ‫קצת איבדתי עניין באחים מננדז.‬
‫ואני חושב שגם שאר המדינה.‬
‫בפנתיאון משפטי הרצח של סלבריטאים,‬ ‫תהילתם מאחוריהם.‬
‫התרבות המשיכה הלאה.‬
‫אני לא רוצה להיות נבזי,‬ ‫אבל ראיתם אותם לאחרונה?‬
‫הם איבדו את הברק שלהם,‬ ‫שלא לומר, את רוב המעריצות שלהם.‬
‫אבל שמעתי שלייל‬ ‫נמצא במערכת יחסים רצינית ומחייבת.‬
‫שמה אנה אריקסון.‬
‫הם התחילו כחברים לעט,‬
‫אבל עכשיו נראה שהנסיך לייל‬ ‫ורפונזל המתוקה שלו מאוהבים מאוד.‬
‫והשמועה אומרת שפעמוני חתונה‬ ‫עשויים לצלצל בעתידם הקרוב.‬
‫ומה עם אריק? יש חדש לגביו?‬
‫האיש הפגוע.‬
‫נשמע שאריק עובר תקופה קשה לאחרונה.‬
‫היי, תחזיר לי את הספר שלי, בבקשה.‬
‫לא לקחתי את הספר שלך.‬ ‫-אתה כן.‬
‫ראיתי אותך לוקח אותו. תחזיר לי אותו.‬
‫אמרתי שלא לקחתי את הספר המזוין שלך!‬
‫אמרתי, תחזיר לי את הספר שלי!‬
‫הוא נזרק לצינוק על כמה הפרות התנהגות,‬
‫קטטות עם אסירים, התפרצויות זעם,‬ ‫תוכנית בריחה נוספת לכאורה.‬
‫אין ספק שהמשפט השני‬ ‫מלחיץ אותו יותר מאשר הראשון.‬
‫עדיין יש לו את אותה חברה?‬
‫בפעם האחרונה ששמעתי, כן. תמי.‬
‫היא עדיין גרה במינסוטה,‬
‫ומסתבר שהם מתכתבים בקביעות.‬
‫- 300 יום -‬
‫"תמי יקרה שלי, מאחל לך 300 ימי אהבה.‬
‫"ייתכן שאלפי קילומטרים מפרידים בינינו,‬
‫"אבל אני מרגיש שאת קרובה לליבי."‬
‫אתה חושב שהוא ולייל יימצאו אשמים הפעם?‬
‫מי יודע?‬
‫אבל אחרי רודני קינג, המהומות, או.ג'יי,‬
‫אני לא חושב שהעיר הזאת‬ ‫תוכל לשרוד אי צדק משווע נוסף.‬
‫מה שאולי אומר‬ ‫שלאחר כמעט שבע שנים, שני משפטים,‬
‫ואינספור תמרונים משפטיים,‬
‫ייתכן שזו סוף הדרך של אריק ולייל,‬
‫והם סוף-סוף יידרשו לשלם על מעשיהם.‬
‫אם ככה, אולי לפחות בפרשת מננדז,‬
‫נוכל לקוות לקצת צדק אחרי הכול.‬
‫אם הייתי עדיין מאמין בתקווה,‬
‫הייתי בהחלט מקווה שכן.‬
‫חבר המושבעים הגיע לפסק דין.‬ ‫נאשמים, אנא קומו.‬
‫אנחנו, המושבעים, מוצאים את הנאשם,‬ ‫ג'וזף לייל מננדז,‬
‫אשם ברצח מדרגה ראשונה‬
‫במעשי הרצח של חוזה מננדז‬ ‫ושל מרי לואיז מננדז.‬
‫בנוסף, אנו מוצאים שהאישום בנסיבות מיוחדות‬
‫שהנאשם, אריק גיילן מננדז,‬
‫הרג את הקורבנות בכוונה תחילה‬ ‫בזמן שהמתין לשעת כושר, קביל.‬
‫חברי המושבעים, האם פסק הדין התקבל פה אחד?‬
‫כן.‬
‫בשלב זה, בית המשפט יצא להפסקה‬ ‫עד יום שני בבוקר בשמונה וחצי‬
‫שבו נתחיל בשלב העונש.‬
‫ומאחר ששני הנאשמים‬ ‫נמצאו אשמים ברצח מדרגה ראשונה‬
‫עם נסיבות מיוחדות, לפי החוק בקליפורניה,‬
‫המושבעים רשאים לשקול שני גזרי דין אפשריים.‬
‫מאסר עולם ללא חנינה או עונש מוות.‬
‫בית הדין ננעל.‬
‫אל תאכילי אותי בשטויות האלה.‬ ‫לחארות האלה מגיע למות ואת יודעת את זה.‬
‫לי, אנחנו מבינים איך את מרגישה.‬
‫ותאמיני לי, אני לא חולקת עלייך,‬ ‫אבל את חייבת לתת לה לדבר.‬
‫נמאס לי מזה. אבל בסדר, מרי, תמשיכי.‬
‫אני חושבת שהתעללו בבנים האלה כל חייהם.‬
‫שטויות.‬ ‫-איך את יכולה להגיד את זה?‬
‫כי זה מעולם לא קרה.‬
‫אבל אולי כן.‬
‫שמעת את המשפחה שלהם? את בני הדודים?‬
‫בחייך. הם שילמו להם‬ ‫כדי שיגידו את מה שהם אמרו.‬
‫אי אפשר להוכיח זאת. הילד המסכן הזה,‬ ‫אנדי, איך את יכולה להגיד את זה עליו?‬
‫כי הוא שקרן.‬
‫אם לאנדי היה כל כך אכפת מבן דודו המסכן,‬
‫למה הוא לא אמר משהו על זה לפני שנים?‬
‫הוא היה ילד והוא פחד.‬
‫ומה עם התמונות הפורנוגרפיות המזעזעות‬ ‫של הבנים?‬
‫בחייך. הם צילמו את התמונות האלה בעצמם.‬ ‫איך את יכולה להיות כזאת טיפשה?‬
‫ראית את כל שאר הפילם.‬ ‫כולן צולמו על ידי ילדים.‬
‫אבל את לא יודעת אם חוזה...‬
‫אם חוזה היה כזה פדופיל,‬ ‫למה היו רק שתי תמונות, הא?‬
‫איפה השאר?‬
‫ואם מדברים על זה, אנדרו,‬
‫תראה לי את זו שבה הבנים יושבים‬ ‫על ברכיו של חוזה.‬
‫את באמת חושבת שזו התעללות מינית?‬
‫כי במקום שאני באה ממנו,‬ ‫זה כרטיס ברכה לחג המולד.‬
‫אנחנו צריכים להמשיך...‬ ‫-לא!‬
‫את באמת רוצה שאאמין שאריק,‬ ‫הספורטאי המצטיין,‬
‫הרשה לאבא שלו לאנוס אותו ללא הפסקה‬ ‫עד שבוע לפני הרצח?‬
‫ולכל השטות הזאת‬ ‫שהוא תקף אותו עם איזו סכין בסגנון "רמבו"?‬
‫זה קשקוש מוחלט.‬
‫ואם זו הייתה האמת,‬ ‫אז הוא היה צריך לברוח או לספר למשטרה.‬
‫לי, יכול להיות שהוא פחד מדי לפנות למשטרה.‬
‫אתם יודעים מה? זה כאילו שעשו אתכם באצבע.‬ ‫ראיתם את אריק על דוכן העדים.‬
‫שום דבר ממה שהוא אמר לא היה הגיוני.‬ ‫שום דבר!‬
‫הוא רק שיקר. הכול היה שקרים.‬
‫הסיכות ומברשות השיניים.‬
‫ואני לא רוצה אפילו‬ ‫להתחיל לדבר על השרץ הזה עם הפאה.‬
‫רק אלוהים יודע למה הוא לא העיד.‬
‫שמעתם אותו בהקלטה?‬
‫מדבר על איך שהוא מתגעגע‬ ‫להורים שלו שהוא רצח?‬
‫כמו שהוא מתגעגע לכלב שלו? הכלב שלו?!‬
‫אלוהים אדירים! אני חושבת‬ ‫שזה הדבר הכי חסר רגישות ששמעתי מעודי.‬
‫הוא פאקינג פסיכופת!‬
‫אתם מצפים שארגיש כלפיו סימפתיה?‬ ‫ומה לגבי האמא המסכנה?‬
‫בא לי להקיא.‬
‫והם לא מפסיקים להגיד כמה שהם פחדו.‬
‫אם הם כל כך פחדו, למה הם לא ברחו?‬
‫זה מה שעושים כשמפחדים.‬
‫זה לא מה שהם עשו. הם רצו ישר לתוך זה.‬
‫הם רצו לעבר הדבר עצמו‬ ‫שהם אומרים שהם כל כך פחדו ממנו.‬
‫זה הדבר הכי מטופש ששמעתי מעודי.‬
‫ואז הם באים לכאן עם איזה סיפור מטורף‬
‫על לוחמים יוונים ועל בובות פרווה‬
‫ועל שלפוחיות בפין ועל לחרבן בכלי פלסטיק.‬
‫אתם מצפים שאאמין למילה מזה?‬ ‫תשכחו מזה! ואני גם בחיים לא אאמין.‬
‫כי הם מפלצות קטנות ומרושעות‬ ‫ומגיע להם למות.‬
‫ואני לא אפסיק עד שכולכם‬ ‫תוציאו את הראש מהחול‬
‫ותוציאו אותם להורג.‬
‫את בסדר, לי? אלוהים.‬
‫לי!‬ ‫-אלוהים, לי.‬
‫תזעיקו עזרה.‬
‫אלוהים! שמישהו יזעיק עזרה מיד!‬
‫אלוהים! אל תתקרבו!‬ ‫-מישהו יכול לעזור לנו בבקשה?‬
‫אני חייב להודות,‬ ‫זה די מלחיץ אותי להיות כאן.‬
‫מטורף איך שדברים מסוימים קורים.‬
‫אני יודע שלא דיברנו הרבה‬ ‫כי הייתי רק מחליף,‬
‫אבל במהלך השבועות האחרונים ניסיתי להבין‬
‫מה הייתי עושה‬ ‫אם הייתי צריך להכריע בין חיים למוות, ו...‬
‫עכשיו אני כאן.‬
‫לא שמענו מאף אחד שהם היו אלימים‬ ‫או שהיו ביניהם מריבות.‬
‫שמעתי רק שהם היו טובים.‬
‫כל המאמנים והמורים האלה.‬
‫לא האמנתי כמה אכפת היה להם מהם.‬
‫וכל הזמן חשבתי על הקרובים שלהם.‬
‫שאמרו כמה שהם אהבו אותם, ונלחמו על חייהם.‬
‫זה בטח אומר משהו.‬
‫תראו, אני באמת לא יודע למה להאמין.‬
‫אבל אני יודע שאם הייתי בנעליהם‬
‫והייתי מתמודד עם מה‬ ‫שהם אומרים שהם נאלצו להתמודד,‬
‫בטח הייתי עושה את אותו הדבר.‬
‫אין ספק שהיו מקרים שאיבדתי שליטה.‬
‫מעולם לא הרגתי אף אחד,‬ ‫אבל בהחלט איבדתי שליטה.‬
‫ואני יודע שלעולם לא נדע‬ ‫מה באמת קרה במשפחה הזאת, אבל‬
‫אם יש אפילו סיכוי קלוש‬ ‫שמה שהם אמרו הוא נכון...‬
‫אגיד לכם חד וחלק,‬
‫אני לא אהיה זה שאחראי‬ ‫לכך שהם ישלמו בחייהם‬
‫כי אני חושב שזו תהיה טעות ענקית.‬
‫וכשיגיע הזמן ונצביע...‬
‫אני מקווה שנחשוב על זה.‬
‫ואני מקווה שנקבל החלטה שנוכל לחיות איתה‬
‫בדיוק כמו שהם עשו באותו לילה.‬
‫כי נצטרך לחיות איתה לשארית חיינו.‬
‫היי.‬
‫מה?‬
‫הם מחכים לכם.‬
‫אתה מוכן?‬
‫חבר מושבעים המליץ היום שלייל ואריק מננדז‬
‫יידונו לשני מאסרי עולם מצטברים‬
‫על הרצח האכזרי של הוריהם,‬ ‫חוזה וקיטי מננדז.‬
‫המושבעים היו יכולים להמליץ על עונש מוות,‬
‫אבל אחרי שלושה ימי דיונים,‬
‫הם בחרו לשלוח את האחים לכלא לשארית חייהם‬
‫ללא אפשרות לחנינה.‬
‫מר קון, התאכזבת‬ ‫שהמושבעים לא המליצו על עונש מוות?‬
‫לדעתי, הם עשו עבודה מצוינת.‬
‫כולנו נישן טוב הלילה בידיעה‬ ‫שלייל ואריק מננדז לעולם לא יצאו לחופשי‬
‫וששניהם ימותו בכלא.‬
‫למען האמת, אני מרגישה הקלה עצומה.‬
‫זה ניצחון?‬
‫בנאדם, מה זה ניצחון?‬
‫הם יבלו את שארית חייהם בכלא,‬
‫שזה מקום נורא, כמובן.‬
‫זה עדיף מאשר לראות אותם‬ ‫כבולים לאלונקה בכלא סן קוונטין‬
‫כשהמדינה מוציאה אותם להורג בזריקת רעל.‬
‫הם שני בני אדם נפלאים,‬
‫ואני מרגישה בטוחה שהם ימצאו דרך‬
‫לתרום באופן חיובי לחברה מהכלא.‬
‫ואם נגזר עליהם לחיות את חייהם בכלא,‬
‫לפחות הם לא יהיו לבד.‬
‫יהיה להם זה את זה.‬
‫לס, אני יודעת מה אתה זומם,‬ ‫אתה מנסה להפריד בין הבנים.‬
‫זה אכזרי. זה מעניש.‬
‫בני משפחה נשארים יחד.‬
‫בני משפחה שזממו להתחמק מעונש‬ ‫על מעשי הרצח שהם ביצעו יחד?‬
‫באמת! בחייך.‬
‫אלוהים יודע אילו מזימות הם יבשלו‬ ‫אם הם ישבו באותו כלא עד סוף חייהם.‬
‫אתה יודע מה חשבתי לא מזמן?‬
‫כל לקוח שהיה לי אי פעם במשך 26 שנים.‬
‫כל אדם שהצלחתי להביא לזיכויו‬ ‫ושמסתובב חופשי ברחבי לוס אנג'לס.‬
‫אתה רוצה לדעת מה הבנתי?‬
‫שאריק ולייל מננדז‬
‫הם כנראה הכי פחות מסוכנים מכולם.‬
‫לזלי, הם שקרנים.‬
‫הם ירו בהורים שלהם כשהם ישנו על הספה.‬
‫האמת שזה לא בלתי אפשרי.‬
‫אנשים יכולים להתעורר בעוד כמה שנים ולחשוב,‬
‫"אנחנו חייבים לשנות את המערכת‬ ‫שבה שני ילדים..."‬
‫וכן, אני יודע שמה שעשינו‬ ‫היה ממש לא בסדר, אני מבין את זה.‬
‫אבל לחיות את שארית חיינו בכלא?‬ ‫כאילו, זה פשוט...‬
‫איזו מטרה זה משרת?‬ ‫-אריק.‬
‫אני רוצה לומר משהו.‬
‫אולי תשב?‬
‫הליך הערעור, זה טוב שאתם עוברים אותו.‬
‫בהחלט.‬
‫אבל אני לא רוצה שהשחרור מהכלא‬ ‫יהיה הדבר היחיד שאתה מקווה לו.‬
‫זה נשמע הגיוני?‬
‫לא!‬
‫אריק, החיים שלך כאן בפנים עכשיו.‬
‫אתה חייב למצוא משמעות ותכלית בחייך כאן.‬
‫וזה אפשרי, אריק,‬ ‫למצוא כאן חיים בעלי משמעות.‬
‫ראיתי את זה קורה‬ ‫ויש לי אמונה שלמה שתמצא את זה.‬
‫תתעורר, מננדז.‬
‫מה קורה?‬
‫אתה ואחיך מועברים.‬
‫אוקיי.‬
‫קדימה, בוא נלך.‬
‫אריק מננדז.‬
‫כן?‬ ‫-תיכנס.‬
‫לאן נוסעים?‬
‫לכלא פולסום. תרגיש בנוח. זו נסיעה ארוכה.‬
‫אחי...‬ ‫-אמרתי לך להיכנס.‬
‫רגע, למה הרכב השני לא נוסע אחרינו?‬
‫לאן... חשבתי שאנחנו נוסעים לפולסום.‬
‫אתה נוסע לפולסום. אחיך הולך למקום אחר.‬
‫לאן?‬
‫זה מקסים.‬
‫את יודעת שממש מתחתינו יש ספינה טרופה?‬ ‫בעומק של 60 מטר?‬
‫שם נמצאים הכרישים?‬
‫ממש כאן.‬ ‫-רגע, אנחנו דגים כרישים?‬
‫כן. לא אמרתי לך?‬
‫לא. אמרת שאנחנו יוצאים לדוג.‬ ‫לא אמרת "לדוג כרישים".‬
‫סיפרתי לך על הבחור מאריסטה‬ ‫שפגשתי בניו יורק.‬
‫ניסיתי לסגור איתו עסקה‬
‫והוא אמר שהוא משוגע על דיג כרישים.‬
‫שיקרתי לו. ואמרתי, "כן, גם אני!‬
‫"בואו נלך לדוג כרישים‬ ‫בפעם הבאה שתהיה בעיר!"‬
‫אז אני צריך לדעת על מה אני מדבר.‬
‫איזה מין כרישים אנחנו דגים?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫אין לי מושג.‬
‫קפטן!‬
‫כן, אדוני?‬ ‫-איזה סוג של כרישים אנחנו תופסים היום?‬
‫כרישים כחולים,‬ ‫עמלצים כחולים, אולי עמלצים לבנים.‬
‫אבל הם יהיו בעיקר צעירים.‬
‫נהדר!‬ ‫-צעירים!‬
‫מלתעות יוריד לי את היד.‬
‫שנאתי שיצאת לנסיעות.‬
‫תקעת אותי עם הבנים האלה לגמרי לבד‬ ‫בזמן שבילית איתה.‬
‫קיטי קאט, תסתכלי עליי.‬ ‫תסתכלי עליי, קיטי קאט. לא.‬
‫זה נגמר.‬
‫רדפתי אחרי הדברים הלא נכונים.‬ ‫רדפתי אחרי שטויות במשך הרבה זמן.‬
‫הדבר שהייתי הכי זקוק לו, היה איתי.‬
‫היה לי אותך.‬
‫ואני אוהב אותך.‬
‫זה לא היה קל, אבל עשינו את זה. הצלחנו.‬
‫ואת יודעת מה?‬ ‫את צריכה לחזור לעיתונאות, קיטי.‬
‫רגע, מה? לא.‬
‫כן, אני מתכוון לזה. אני אגיד לך למה.‬
‫כי אם אני רץ לסנאט, את תוכלי לכתוב עליי.‬
‫כן! תדווחי איזה בעל נפלא אני.‬
‫כן? אני מקווה שאתה לא צוחק‬ ‫כי מאוד יכול להיות שאעשה זאת.‬
‫טוב, חבר'ה! הגיע הזמן לזרוק פיתיונות למים.‬
‫הנה זה בא.‬
‫תנסו לטפטף את הפיתיון לתוך המים.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אני לא מסוגלת.‬
‫בנים, בואו אחורה!‬
‫מה קורה איתם?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫מי יודע? פשוט תניחי להם לנפשם.‬
‫לא תחטוף רגליים קרות, נכון?‬
‫קנינו את הרובים.‬
‫לא.‬
‫בוא נעשה את זה.‬
‫כן.‬
‫בוא נעשה את זה.‬
‫לייל ואריק מננדז דבקים בטענתם‬
‫שהם היו קורבנות להתעללות מינית‬ ‫מצד אימם ואביהם.‬
‫הם ממשיכים לרצות מאסרי עולם‬ ‫ללא אפשרות לחנינה.‬
‫- מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדז -‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬