‫תראה, עוד סניף של TCBY.‬
‫זה מכרה זהב.‬
‫זה בדיוק מה שאני רוצה לעשות‬ ‫עם "מיסטר באפלו".‬
‫בכל מקום שיש TCBY,‬ ‫צריך להיות גם מיסטר באפלו.‬
‫כאילו, אוכל בריא, שירות ידידותי.‬
‫יהיה לנו כסף כמו זבל.‬ ‫תזכור מה שאמרתי, אריק.‬
‫מה ש-TCBY עשו עם יוגורט, זה בדיוק‬ ‫מה שמיסטר באפלו יעשה עם כנפי עוף.‬
‫אתה מוכן לשים את KIIS-FM?‬
‫בבקשה!‬ ‫-לייל.‬
‫פאק!‬
‫פשוט תירגע.‬
‫מחרפן אותי שאני צריך להגיד לו בכל פעם!‬
‫תודה! תודה.‬
‫אני מת על הלהקה הזאת.‬
‫אמרתי לג'יימי שכשהם יופיעו בפורום,‬ ‫אנחנו נהיה שם.‬
‫מוזיקה זה עניין נוסף. לקוח של מיסטר באפלו‬ ‫בא לאכול כנפיים ולהירגע, נכון?‬
‫למוזיקה יהיה חלק חשוב בזה.‬
‫אלה הנעליים של אבא?‬
‫אתה נועל את הנעליים שלו?‬
‫כן, אנחנו ניכנס עכשיו לנעליו, נכון?‬
‫חשבתי, "יש דרך טובה יותר…?"‬ ‫בעצם, אלה אלדן 560, אז הן צרות.‬
‫אני צריך לקנות כאלה במידה 43.‬
‫תפסיק עם זה.‬
‫אריק.‬
‫אריק, תקשיב לי. אתה לא עושה את זה עכשיו.‬
‫אני מצטער.‬
‫תיקח את עצמך בידיים ואל תתנהג כמו נקבה.‬
‫היי, זה בסדר.‬
‫היי.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫-אתה בסדר.‬
‫זה תלוי בנו עכשיו, נכון?‬
‫והם בטח היו גאים בנו.‬
‫מה אמרת אתמול? מה אמרת לי?‬
‫תגיד לי.‬
‫שאני חושב שהם בטח היו גאים בנו.‬
‫אריק,‬
‫אני יודע שהם היו גאים בנו.‬
‫היי, זה כאן.‬
‫אידיוט.‬
‫היי! עצור את המכונית!‬
‫אני אמור להוריד אותכם מאחור.‬ ‫-לא! תוריד אותנו בחזית.‬
‫אבל יש שם התקהלות.‬ ‫-אז פאקינג תדרוס אותם.‬
‫לעזאזל, הם היו אמורים להגיע לרציף הטעינה.‬
‫אריק! המאפיה הרגה את ההורים שלכם?‬
‫מה?‬
‫לא, אני לייל.‬
‫לא יודע. זה בהחלט נראה ככה,‬ ‫אבל זה מה שצריך לברר.‬
‫אתה מפחד שהמאפיה תנסה לפגוע בך?‬
‫כן. איפה המצלמה שלך?‬
‫מאפיה, אחרי מה שעברנו, נראה אתכם מנסים.‬
‫זה איום?‬ ‫-אוקיי, בואו.‬
‫אתם מטרות, אוקיי?‬
‫נסדר לכם אבטחה מסביב לשעון, אוקיי?‬
‫פיטר.‬
‫יש משהו שאני צריך שתעשה כמו שצריך היום.‬
‫אתה בטוח שהוא יצליח לעשות את זה?‬
‫אל תדאגי. הוא שחקן נהדר.‬
‫הוא עשה פעם מונולוג של שייקספיר.‬
‫חשבתי להתחיל בסיפור שאני רוצה לחלוק.‬
‫כשלייל ואני היינו קטנים,‬ ‫היה חלון גדול בחזית הבית.‬
‫ציפורים תמיד היו עפות,‬
‫מתנגשות בחלון, נופלות ונפצעות.‬
‫ואמא שלי הייתה אוספת את הציפורים ו…‬
‫מכניסה אותן הביתה ומטפלת בהן,‬
‫עוזרת להן להחלים,‬
‫ואז משחררת אותן לחופשי,‬
‫ורואה אותן עפות לדרכן.‬
‫זה אחד הזיכרונות האהובים עליי מאימי.‬
‫איך שהיא דאגה לציפורים.‬
‫אני מניח שמה שהייתי אומר להם זה,‬
‫"אולי יום אחד,‬
‫"כשאראה אתכם בגן עדן,‬
‫"נוכל לחבוט ביחד כמה כדורים מצד לצד."‬
‫תודה.‬
‫הילדים המסכנים האלה.‬
‫ללייל חשוב מאוד שלא נפשל עם השיר הזה.‬
‫- גילדת הבמאים של אמריקה -‬
‫סמל.‬
‫אגדה.‬
‫מנהיג בתעשייה.‬
‫בעל. מאמן טניס.‬
‫רוב הגברים יכולים רק לחלום להיות אחד מאלה,‬ ‫אבל חוזה מננדז היה כולם.‬
‫והוא גם היה אבא שלנו.‬
‫כל מי שהכיר את אבא שלי, יגיד לכם ש…‬
‫הוא היה קשוח.‬
‫תשאלו שופט קו שפספס כדור חוץ‬ ‫באחת מתחרויות הטניס שלי או של אריק.‬
‫אבא, אם אתה מקשיב, ואני יודע שאתה מקשיב,‬
‫אתה יכול להיות סמוך ובטוח‬ ‫שאני מוכן לעטות את גלימתך,‬
‫ולהיות הסלע של המשפחה הזאת.‬
‫ו…‬
‫אמא…‬
‫מה אוכל לומר?‬
‫אם אבא היה היסודות שלנו,‬
‫אמא, את היית הטפט והריהוט היפהפה.‬
‫אני יודע שזה לא תמיד היה קל‬ ‫לגדל שני בנים משולחי רסן, אבל…‬
‫את הפכת כל בית שגרנו בו לקן.‬
‫אז, אמא, את מילותיי האחרונות אלייך,‬
‫אשאיר בידי שני משוררים‬ ‫שעושים זאת בכישרון הרבה יותר גדול ממני.‬
‫במילים שלהם, "ילדה, אני אתגעגע אלייך".‬
‫"ידעתי מההתחלה‬ ‫שתשברי את ליבי‬
‫"אבל עדיין נאלצתי‬ ‫לשחק את התפקיד הכואב הזה‬
‫"כרכת אותי‬ ‫סביב אצבעך הקטנטנה‬
‫"עם חיוכך הקסום‬
‫"החזקת אותי תלוי‬ ‫על צלב של אוהבים זמן רב‬
‫"הטלת עליי את כישופך‬
‫"עצרת את נשימתי‬
‫"אבל לא יכולתי לעשות דבר‬ ‫כדי לגרום לך להישאר‬
‫"אני אתגעגע אלייך‬
‫"כל האהבה שאני מרגיש כלפייך‬
‫"שום דבר לא יצליח לשכנע אותי‬ ‫לשנות את דעתי‬
‫"ילדה‬
‫"אני אתגעגע אלייך, מותק‬
‫"למרות כל האהבה שאני מרגיש כלפייך‬
‫"לא הצלחתי לשכנע אותך‬ ‫לשנות את דעתך‬
‫"את עוזבת‬
‫"עכשיו אני יושב כאן, מבזבז את זמני‬
‫"אני פשוט לא יודע מה עליי לעשות‬
‫"זו טרגדיה בשבילי‬ ‫לראות שהחלום נגמר‬
‫"ולעולם לא אשכח את היום שבו נפגשנו‬
‫"ילדה, אני אתגעגע אלייך"‬
‫- מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדז -‬
‫אני יודעת, נכון?‬
‫חלפו יותר מחודשיים‬ ‫מאז מעשי הרצח האכזריים של חוזה וקיטי מננדז‬
‫בביתם בבוורלי הילס.‬
‫אבל עד כה, לא נראה שהמשטרה‬ ‫מצליחה לעלות על עקבות רוצחיהם.‬
‫קדימה, חתיכת נקבה! אל תפסיק.‬
‫בדיווחים ראשוניים, הועלתה ההשערה‬ ‫שאולי מדובר בחיסול של המאפיה‬
‫שעשוי להיות קשור לעסקיו של חוזה מננדז‬
‫בתעשיית הווידאו הביתי,‬ ‫כמנהל בכיר בחברת לייב אנטרטיינמנט.‬
‫אך הבלש לס זולר ממשטרת בוורלי הילס‬
‫אמר לאחרונה לעיתונאים‬ ‫שהמשטרה עדיין חוקרת כל זווית אפשרית.‬
‫אני לא יכול למסור יותר מדי פרטים,‬
‫אבל אני יכול לומר‬ ‫שהחקירה עדיין מתנהלת במלוא המרץ,‬
‫ושבחורינו לא ינוחו ולא ישקטו‬
‫עד שמי שביצע את מעשי הרצח‬ ‫הבלתי נתפסים והנתעבים האלה‬
‫יהיה מאחורי סוגר ובריח‬ ‫ויהיה צפוי לגזר דין מוות.‬
‫מה זה?‬
‫לא!‬
‫את מאמינה שהיא באמת אמרה‬
‫שהיא בחרה את השמלות האלה‬ ‫כי היא חשבה שנוכל ללבוש אותן שוב?‬
‫לא אכפת לי ללבוש אותה שוב.‬
‫כשהגיהינום יקפא ואני אוזמן‬ ‫למסיבת ההחלקה על הקרח.‬
‫- כוח בלתי מוגבל‬ ‫אנתוני רובינס -‬
‫ד"ר אוזיאל מדבר.‬
‫ד"ר אוזיאל, זה אריק מננדז.‬
‫אריק?‬
‫אני יודע שזה ממש בהתראה קצרה,‬
‫אבל יש אפשרות כלשהי שנוכל להיפגש היום?‬
‫זה חשוב.‬
‫נראה שאני פנוי בשעה שתיים, אם זה מתאים לך.‬
‫לא, אני…‬
‫אני רוצה שתיפגש איתי אחרון.‬
‫אני לא רוצה‬ ‫שמישהו מהמטופלים שלך יראה אותי.‬
‫בבקשה? ד"ר אוזיאל?‬
‫כן. מה לגבי השעה ארבע?‬ ‫נוכל לדבר כמה זמן שתצטרך.‬
‫אוקיי. בארבע. נשמע טוב.‬
‫אוקיי. נתראה.‬
‫לעזאזל. ראית את זה, ג'יימי?‬
‫הוא קפץ כמו ילדה קטנה. זה היה קורע.‬
‫אל תהיה גועלי, לייל.‬
‫היי, אריק.‬ ‫-היי, ג'יימי.‬
‫הולך לאנשהו?‬ ‫-כן, יש לי כמה סידורים.‬
‫בסדר. תחזור מהר. ג'יימי ואני‬ ‫קנינו מלא ממתקים לליל כל הקדושים.‬
‫לא את הזולים. קנינו את הטובים!‬
‫אתה יודע שאני מת על החג הזה!‬ ‫-כן.‬
‫יש לשמור על המסורת המשפחתית.‬
‫אריק!‬
‫תיכנס, בבקשה. שב.‬
‫אתה נראה מדהים.‬ ‫אני ממש שמח לראות אותך, בחור צעיר.‬
‫אריק, תיכנס.‬
‫אני ממש שמח שהתקשרת.‬ ‫-כן, גם אני.‬
‫אז אתה מרגיש…‬
‫מה?‬
‫כן, פשוט הייתי קצת…‬
‫אובדני.‬
‫אוקיי.‬
‫אריק, למה שלא תשב?‬
‫מה שאני אומר כאן, כאילו…‬
‫אף אחד לא מקשיב, נכון?‬
‫כאילו, אתה לא מקליט את זה?‬ ‫-לא.‬
‫ואתה לא יכול לספר מה שאני אומר לך?‬
‫טוב,‬
‫כשבאת אליי בעבר‬
‫בעניין ההרשעה בפריצה,‬ ‫הדבר המטופש שכבר מזמן התגברת עליו,‬
‫בית המשפט החליט‬ ‫שעליי לספר להורים שלך על מה דיברנו.‬
‫אבל עכשיו, מן הסתם…‬
‫כלומר, הם…‬
‫אתה חושב שאנחנו יכולים לצאת לטיול אולי?‬
‫כן, פשוט היו לי סיוטים,‬
‫כל לילה, על אמא ואבא שלי.‬
‫ובסיוטים האלה, הם נהרגים?‬
‫כן, בדרך כלל.‬
‫זה כאילו שבחלום,‬ ‫אני נמצא שם, ואני חי את זה מחדש.‬
‫אבל זה כאילו בהילוך איטי.‬
‫ואני עומד שם,‬
‫ואמא שלי חוטפת כדור בבטן, ואז ברגל‬
‫כי הברך שלה ממש התפוצצה.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫וממשיכים לירות בה שוב ושוב,‬ ‫אבל היא לא מתה.‬
‫והפרצוף של אבא שלי מתפוצץ,‬ ‫כאילו, שוב ושוב ושוב.‬
‫והפנים שלו פשוט נעלמים, ויש עשן בכל מקום.‬
‫אתה חולם את החלום הזה בכל לילה?‬ ‫-כן, פחות או יותר.‬
‫זה "מותחן".‬
‫הילד לבוש כמו מייקל ג'קסון ב"מותחן".‬
‫למה אתה רוצה להתאבד, אריק?‬
‫כלומר, מה זה יפתור?‬
‫תעלול או ממתק!‬ ‫-יאללה. בואו כבר.‬
‫מעולה!‬
‫תעלול או ממתק.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אלוהים.‬
‫הפלת את החרב שלך.‬ ‫-תודה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-תודה. ליל כל הקדושים שמח!‬
‫בבקשה.‬ ‫-למה התחפשת?‬
‫מה?‬
‫אני טום קרוז!‬
‫מ"קוקטייל".‬
‫ברור כאילו. זה איקוני.‬
‫היי, זה הבית שבו ההורים האלה…‬
‫מה איתם?‬
‫ירו בהם?‬
‫למה שלא תיכנס פנימה ותראה?‬
‫מה דעתך להתחפף מהחצר שלי‬
‫לפני שאדחוף את חטיף הסניקרס הזה‬ ‫עמוק לתוך התחת שלך, קאובוי?‬
‫אבא שלי היה אדם נהדר.‬
‫הרבה אנשים לא ידעו את זה.‬
‫הוא התחיל לעבוד בהרץ,‬
‫ואז הוא עבר לעסקי הקולנוע.‬
‫הוא טיפל בכספים, בעניינים שמאחורי הקלעים,‬
‫אבל הייתה לו השפעה גדולה‬ ‫כמו לספילברג או לסקורסזה.‬
‫בטח, כן.‬
‫אז חשבתי שאולי כדאי שאכתוב עליו ספר,‬
‫רק בגלל… אתה יודע, היו לו הרבה שאיפות,‬
‫והוא רצה להיות סנטור. ידעת את זה?‬
‫הוא רצה להיות הסנטור הקובני-אמריקאי‬ ‫הראשון בפלורידה.‬
‫לשם כך היה עליו לעבור לפלורידה, לא?‬
‫כן. הוא התכוון להעביר אותנו לשם.‬ ‫עמדנו להיות כמו משפחת קנדי.‬
‫אתה מבין, כל זה יהיה בספר.‬
‫הוא גם חשב ש…‬
‫לייל ואני…‬
‫שנוכל להיות נשיאים יום אחד.‬
‫ולכן הוא היה כל כך‬
‫קפדן איתנו, פשוט…‬
‫כל הזמן, הוא היה…‬
‫פשוט…‬
‫ממש…‬
‫מה קורה, אריק?‬
‫אז…‬
‫אנחנו עשינו את זה, אחי ואני.‬
‫אתם יריתם בהם?‬
‫כן.‬
‫אוקיי…‬
‫מה דעתך? אולי כדאי‬ ‫שנחזור למשרד ונדבר על זה?‬
‫אוקיי.‬
‫אתה מרגיש יותר טוב‬
‫אחרי שסיפרת לי את זה?‬
‫קצת.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אריק,‬
‫אני צריך שתספר לי בדיוק מה קרה,‬ ‫אם אתה יכול.‬
‫בסדר, אבל אתה לא מקליט את זה.‬
‫אני לא מקליט את זה.‬
‫אבל למה אתה צריך לדעת?‬
‫אני רק צריך לדבר על הרגשות שלי.‬ ‫-כן.‬
‫והדרך הטובה ביותר לעשות זאת‬ ‫היא אם תספר לי מה קרה.‬
‫נראה לי שהתוכנית נולדה‬
‫כשצפיתי בסרט הזה,‬ ‫"מועדון המיליארדרים הצעירים".‬
‫הוא פחד, ממש פחד.‬
‫זה על ילדים שיש להם הורים עשירים,‬ ‫והם הורגים אותם.‬
‫הילדים הורגים אותם.‬ ‫וזה גרם לי להתחיל לחשוב‬
‫כי זה נראה בדיוק כמו החיים שלנו.‬ ‫החיים של לייל ושלי.‬
‫פרנק ירה לו בראש.‬
‫לייל, תראה את זה.‬
‫הדם התחיל לזרום, אז עטפנו אותו מהר בשמיכה‬
‫ולקחנו אותו למכונית.‬
‫אז התחלנו סתם לדבר על זה.‬
‫איך זה יהיה‬
‫אם הכוח השלילי והשתלטני הזה‬ ‫ייעלם מהחיים שלנו.‬
‫מהר מאוד עשינו תוכנית.‬
‫אני רציתי לעשות את זה בקרוב,‬ ‫לפני שנאבד את האומץ.‬
‫אבל לייל רצה לקחת את הזמן,‬ ‫ולתכנן את זה כמו שצריך.‬
‫בסוף הסכמנו שנעשה את זה‬ ‫כשבוע לאחר מכן, ביום ראשון.‬
‫ולמה ביום ראשון?‬ ‫-העוזרת לא עבדה בסופי שבוע.‬
‫וואו, זה הכול?‬
‫פשוט צפית בסרט,‬ ‫והחלטת להרוג את ההורים שלך, אריק.‬
‫למה?‬
‫מה למה?‬
‫למה עשינו את זה?‬ ‫-כן, אריק.‬
‫רצח אב הוא צעד ממש קיצוני.‬
‫"רצח אב"?‬
‫זה המונח לרצח הורים.‬
‫וכמובן, אריק, זה לא חסר תקדים.‬
‫דברים כאלה קורים.‬
‫באחד מכל ארבעה מקרי רצח, מעורב בן משפחה.‬
‫באמת?‬
‫וואו. אוקיי.‬
‫הנסיבות במקרים האלה שונות,‬
‫אבל ברובם, יש רקע של הטרדה.‬
‫כן, טוב, הם היו ממש מטרידים.‬
‫לא, אני מתכוון‬
‫שיש התעללות.‬
‫יש מחלוקות על כסף.‬
‫אבא שלך היה אדם מאוד שתלטן.‬ ‫אתה ואני דיברנו על זה.‬
‫אריק, אתה צפית בסרט,‬ ‫והחלטת להרוג את ההורים שלך.‬
‫רוב האנשים לא עושים את זה.‬
‫כן.‬
‫טוב, הם לא מכירים את אבא שלי.‬
‫משחקון. או'קונל מוביל חמש-אחת.‬
‫מה זה היה, לעזאזל?‬ ‫מה לעזאזל אתה עושה, אריק?‬
‫אלוהים! חתיכת חרא!‬
‫על מה עבדנו?‬
‫אלוהים!‬ ‫-מר מננדז!‬
‫לא! אל תיגע בי!‬
‫עשרים וחמישה אלף דולר!‬ ‫עוף לי מהעיניים. אתה מפוטר.‬
‫תפסיק. אתה מוכן פשוט ללכת…‬ ‫-אריק!‬
‫תשמור על העמדה המזוינת!‬
‫אביך…‬
‫התעלל בכם פיזית, אריק?‬
‫וושינגטון.‬
‫אולימפיה.‬
‫דקוטה הדרומית.‬
‫"לא… אני מוותר."‬
‫דקוטה הדרומית!‬
‫פאק!‬
‫מותק. תירגע!‬
‫אידיוט מטומטם. זו אוניברסיטת פייר!‬
‫פייר!‬
‫אני לא מאמין שאתה הולך לפרינסטון.‬ ‫אני לא מאמין.‬
‫אני לא מאמין שאתה הולך לפרינסטון.‬
‫לא. לא ממש.‬
‫זו הייתה ההזדמנות האחרונה שלך.‬ ‫שמעת אותי? מה אמרתי לך?‬
‫שיחקת כמו נקבה עלובה!‬ ‫-תפסיק.‬
‫זו היה שיפוט מוטעה.‬ ‫-מוטעה?‬
‫הכדור היה בחוץ!‬ ‫-מוטעה בתחת שלי! תיכנס!‬
‫סגור את הדלת.‬
‫פשוט…‬
‫מאוד… שתלטן.‬
‫אוקיי.‬
‫אז למה הרגתם את אמא שלכם?‬
‫היא הייתה מכורה לאבא שלנו.‬
‫הוא ניהל רומן.‬
‫והיא התחילה לשתות ממש הרבה,‬
‫ולקחת כדורים.‬
‫היא הייתה אובדנית.‬
‫אז חשבנו שזה סימן שהחיים שלה חסרי ערך.‬
‫ושאנחנו, בערך…‬
‫נגאל אותה מייסוריה.‬
‫היה איזה מקרה.‬
‫לייל היה בבית.‬ ‫הוא סולק מפרינסטון בגלל גניבה ספרותית.‬
‫חתיכת חרא מתועב!‬ ‫-אוקיי!‬
‫חתיכת מתרומם!‬ ‫-מה תעשה בקשר לזה?‬
‫אתה רוצה להרביץ לי? אני אגיד לך מה!‬ ‫אני רוצה שתרביץ לי עכשיו!‬
‫תסתום את הפה!‬
‫אל תיגע בי!‬ ‫-נראה אותך, איש זקן. קדימה!‬
‫הם פשוט לא הפסיקו, ואז אמא שלי התערבה.‬
‫אני אוהב אותה. לדעתי את צריכה להבין, אמא.‬
‫אתה בן 20. אתה לא מתחתן.‬
‫תשכח מזה.‬
‫למה שאקשיב לכם‬ ‫אם אתם התחתנתם כשהייתם בגילי?‬
‫היא זונה! רודפת בצע!‬ ‫-ותראה אותי עכשיו!‬
‫תראה את נישואיי המאושרים.‬ ‫-את צבועה. לא אכפת לי מה את אומרת!‬
‫אני מתחתן איתה!‬ ‫-שלא תעז לקרוא לי ככה!‬
‫היא לא ממשפחה טובה. זה לא יקרה.‬
‫אין מצב שבעולם.‬ ‫-אבא!‬
‫אני מנסה להציל אותך.‬ ‫-לא.‬
‫את לא יכולה להגיד את זה‬ ‫אם זה בדיוק מה שעשית בגילי!‬
‫אתה הצבוע! איך אתה קורא לזה?‬
‫תני לי את זה. שים את זה.‬
‫בסדר גמור, ילד.‬
‫הכול בסדר.‬
‫ילד, ילד, ילד.‬
‫לייל!‬
‫כמה זמן כבר יש לך את זה?‬
‫בערך… שלוש שנים? ארבע?‬
‫למה לא ידעתי?‬ ‫-כי לא רציתי שתדע!‬
‫זה כל העניין, אריק! אף אחד לא אמור לדעת!‬
‫אפילו ג'יימי לא יודעת.‬
‫בשדרות וילשייר, יש מכון תחליפי שיער…‬
‫משהו בזה…‬
‫שראיתי את אחי ככה,‬
‫שהערצתי, כן?‬
‫שתמיד…‬
‫הגן עליי.‬
‫ולראות אותו‬
‫פגיע ככה.‬
‫היא כאילו מתברגת פנימה?‬
‫יותר כאילו מחוברת בקרסים.‬
‫אבא הכריח אותי.‬
‫פשוט ראיתי אותו.‬
‫ופתאום הבנתי כמה אכזרי זה היה,‬
‫כל מה שקורה בבית הזה.‬
‫ו…‬
‫סוף-סוף סיפרתי לו.‬
‫מה?‬
‫מה סיפרת לו?‬
‫רק שאני אוהב אותו.‬
‫ושמכאן והלאה, אחי יהיה‬ ‫חשוב לי יותר מההורים שלי.‬
‫זה היה הרגע שבו הכול השתנה מבחינתך?‬
‫כן. ואז ראיתי את הסרט.‬
‫ובאותו רגע, ידעתי שזה יקרה.‬
‫ידעתי שאנחנו נעשה את זה.‬
‫לא היינו צריכים להחליף על זה אף מילה.‬ ‫היה לזה כוח משיכה משלו.‬
‫אז הלכנו לחנות כלי נשק במערב לוס אנג'לס.‬
‫לרכישת אקדח, נדרשת תקופת המתנה של שבועיים.‬ ‫-רגע, מה? מה פתאום?‬
‫זו כאילו זכותי.‬
‫אתה משכנע את המשוכנעים.‬ ‫תודה למושל ג'רי בראון.‬
‫נדרש רישיון כדי לקנות נשק בקליפורניה.‬ ‫זה בולשיט מוחלט.‬
‫פאק!‬
‫אני רק צריך‬ ‫רישיון נהיגה של מדינת קליפורניה.‬
‫אז נסענו למקום במחוז אורנג'.‬
‫שניכם צריכים להציג רישיון בשביל האקדחים.‬ ‫-זין על זה! זה לא חוקי!‬
‫אני אזרח אמריקאי.‬ ‫ולאזרח אמריקני יש זכויות מסוימות.‬
‫זה בחוקה!‬
‫הבעיה הייתה שהרישיון של לייל‬ ‫נשלל בגלל מהירות מופרזת.‬
‫ולא היה לי את הרישיון האמיתי, רק המזויף.‬
‫פאק!‬
‫הם יעילים נגד פולשים?‬ ‫-תהיה בטוח.‬
‫בסוף, מצאנו סניף של ביג פייב בסן דייגו‬
‫שבו אפשר לקנות רובה ציד רק עם תעודת זיהוי.‬ ‫-אוקיי, אני צריכה רק תעודת זיהוי.‬
‫בביג פייב צריך שתי תעודות זיהוי‬ ‫כדי לפדות המחאה,‬
‫אבל רק אחת כדי לקנות רובי ציד.‬
‫אז השתמשתי ברישיון המזויף.‬
‫"נתת לה ללכת‬
‫"עכשיו זה פשוט לא מרגיש אותו הדבר‬
‫"צריך לתלות את האשמה במשהו‬ ‫לתלות את האשמה‬
‫"צריך לתלות את האשמה במשהו‬
‫"תאשים את הגשם‬ ‫שלא הפסיק לרדת ולרדת…"‬
‫לאחר מכן, סידרנו לעצמנו אליבי‬ ‫עם חבר של לייל, פרי ברמן.‬
‫הלו.‬
‫היי, מה קורה, פרצוף תחת?‬
‫ברור, ניפגש בטייסט אוף אל-איי.‬ ‫לא הייתי שם שנים.‬
‫ואז הכול היה מוכן.‬
‫וזה היה יום ראשון.‬
‫אז היינו חייבים לעשות את זה.‬
‫אנחנו באמת נעשה את זה?‬
‫כן.‬
‫אוקיי.‬
‫-אוקיי. אנחנו נעשה את זה.‬
‫אנחנו נעשה את זה.‬
‫אוקיי, בוא נעשה את זה עכשיו.‬
‫אתה צריך לירות קודם, כדי שלא תתחרט.‬
‫מה?‬
‫אוקיי.‬
‫אני אוהב אותך, אריק.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫הוא לא הוציא מילה כבר 24 שעות.‬
‫מה אתם עושים? מה זה?‬
‫לא!‬
‫אני אגמור את אמא.‬
‫הם עבדו יחד במשך הרבה זמן…‬
‫תאסוף את התרמילים.‬
‫בוא הנה. בוא.‬
‫לייל, אתה יכול לנהוג? אני לא מסוגל.‬
‫בוא ניסע לקולדווטר.‬
‫את לא שומעת אותי טוב?‬
‫ההקרנה של "באטמן" בתשע וחמישים.‬
‫כן, אבל עכשיו עשר וארבעים.‬
‫אבל זה הסרט שאנחנו רוצים לראות.‬ ‫תוכלי לעזור לי?‬
‫החברה שלי בפנים.‬ ‫-תגיד לה שהחצי השני יותר טוב.‬
‫שמענו שהחצי הראשון על הפנים,‬ ‫ושהוא הורס את שאר הסרט.‬
‫אז אנחנו רוצים לראות את החצי השני.‬
‫זו המדיניות, לא מוכרים 15 דקות‬ ‫לאחר תחילת הסרט.‬
‫טוב, בסדר. פאק!‬ ‫-פאק.‬
‫בבקשה תפסיקו לקלל אותי.‬
‫אוקיי. תני לי שני כרטיסים‬ ‫להקרנה של 22:55, נראה לי.‬
‫לאט יותר, בבקשה.‬
‫תודה.‬ ‫-צפייה נעימה.‬
‫אתה יודע מה? היי, אריק!‬ ‫לעזאזל, בוא נלך לטייסט אוף אל-איי.‬
‫לייל, מה אנחנו עושים?‬
‫תיכנס כבר למכונית, אריק.‬
‫הכרטיסים האלה לא שווים כלום עכשיו.‬ ‫בוא נזוז.‬
‫וואו.‬
‫סליחה.‬
‫זו גבינת אדם?‬
‫כן, זו אדם מעושנת.‬
‫היא קרמית, זה מה שהיא.‬
‫הנה, אריק, תטעם.‬
‫אבל את יודעת מה?‬ ‫לא הייתי משלב אותה עם שאבלי.‬
‫לייל, אני חושב שכדאי שנלך.‬
‫אתה מוכן להירגע?‬ ‫-איחרנו. פרי לא נמצא כאן.‬
‫אז מה? אני נהנה מיין משובח ומגבינה משובחת,‬
‫ואני מוודא שאנשים יראו אותנו.‬
‫כי היינו כאן, כמה זמן? כבר ארבע שעות.‬
‫את יודעת מה אומרים,‬ ‫"הזמן טס כשאתה ב'טייסט'!"‬
‫אין כאן אף אחד.‬
‫בוורלי הילס, מוקד החירום.‬
‫כן. משטרה…‬
‫לייל!‬
‫מה הבעיה?‬ ‫-מישהו…‬
‫מה הבעיה, אדוני?‬ ‫-מישהו הרג את ההורים שלי.‬
‫סליחה?‬
‫מישהו הרג את ההורים שלי!‬
‫אמא!‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫לא טוב.‬
‫אריק, תחזיר אותי לאותו לילה.‬
‫לא.‬
‫איזה מין מטפל אתה, לעזאזל?‬ ‫באתי כדי להרגיש טוב יותר.‬
‫איך אוכל לגרום לך להרגיש טוב יותר, אריק?‬ ‫-באתי כדי שתגיד לי שאני לא אדם רע.‬
‫תגיד לי שאני לא אדם רע.‬
‫אתה הרגת את אמא ואת אבא שלך, אריק.‬
‫אני יודע.‬
‫אבל…‬
‫אני לא אדם רע.‬
‫אני לא.‬
‫אתה מוכן פשוט להגיד את זה?‬
‫אתה לא אדם רע, אריק.‬
‫יש לי סיוטים, ואני לא יכול לישון,‬
‫ואני גר בבית שבו יריתי בהורים שלי.‬
‫ואני לא יכול לישון, וכל לילה, זה סיוט.‬
‫ובכל לילה שאני בבית הזה,‬
‫יש לי את הסיוט הזה‬ ‫שבו אני יורה בהם והם פשוט לא מתים.‬
‫והם לא מפסיקים.‬
‫הדרך היחידה להפסיק אותם‬ ‫היא כשאני יורה בעצמי.‬
‫"תאשים את הגשם…"‬
‫רק אז אני יכול לישון,‬ ‫כשאני דופק לעצמי כדור בראש.‬
‫אוקיי.‬
‫אריק.‬
‫אריק, אתה מוגן. אתה מוגן כאן, בסדר?‬
‫אני מציע בחום שנעשה משהו.‬
‫אני חושב שעלינו להתקשר ללייל‬ ‫כדי שיבוא מיד.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אוקיי?‬
‫כן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫ממתק או תעלול.‬
‫כן. קחו.‬
‫היי, אפשר עוד אחד?‬
‫על מה אתה מדבר? אלה סניקרס קינג סייז.‬
‫אתה יודע כמה זה נדיב?‬ ‫-תרגיע. אני רק שואל.‬
‫חתיכת מזדיין!‬
‫מה דעתך לחזור לוואן נייס, חתיכת חרא עלוב?‬
‫כן? לך תזדיין!‬ ‫-לך תזדיין!‬
‫וכל הכבוד על התחפושת המעפנה, חתיכת נקבה!‬
‫ילדים דפוקים.‬
‫הלו?‬ ‫-לייל.‬
‫מדבר ד"ר אוזיאל.‬ ‫אני רוצה שתגיע למשרד. אריק כאן.‬
‫מה?‬
‫לייל, הוא סיפר לי הכול.‬
‫מה? לא. תן לי אותו!‬
‫לא, תגיע למשרד מיד, ונוכל לדבר על זה.‬
‫תן לי לדבר עם אחי ברגע זה!‬
‫לא, אני לא אתן לך לדבר איתו, לייל.‬
‫בוא למשרד, ותוכל לדבר איתו פנים אל פנים.‬ ‫זה חשוב.‬
‫פאקינג…‬
‫פאק!‬
‫אני חושב שהוא בדרכו לכאן.‬
‫אריק, עשית את הדבר הנכון כשסיפרת לי.‬
‫עכשיו, אני צריך לבקש ממך להישאר כאן.‬
‫אני צריך להביא קפה‬ ‫כי יש לי הרגשה שזה יהיה לילה ארוך.‬
‫פשוט אל תלך לשום מקום. אני כבר חוזר.‬
‫נו, כבר!‬
‫הלו?‬ ‫-ג'ודלון, תקשיבי לי.‬
‫תגיעי למשרד.‬ ‫-מי אתה חושב שאתה, לעזאזל?‬
‫חזרת לזיין את אשתך.‬ ‫-שיט.‬
‫"אני מצטער. בואי נעבוד על הנישואים שלנו.‬
‫"בואי נזדיין, ואגיד לג'ודלון שזה נגמר."‬
‫לך תזדיין, ג'רי!‬ ‫-תשתקי ותקשיבי!‬
‫אריק הודה עכשיו במעשי הרצח.‬
‫לייל בדרך לכאן.‬
‫ייתכן שחיי בסכנה.‬
‫אני צריך אותך כאן כדי שתהיי עדה.‬
‫לא, אני לא באה לשם.‬ ‫-את כן.‬
‫כדי שהם יוכלו להרוג אותי?‬ ‫-לא! הוא לא!‬
‫אף אחד לא יהרוג אותך!‬ ‫פשוט תגיעי לכאן עכשיו.‬
‫מה? ג'רי!‬
‫מה?‬
‫פאק.‬
‫סע כבר!‬
‫פאק! בן זונה! סע!‬
‫תמשיך לנסוע!‬
‫את ממתינה כבר הרבה זמן?‬
‫רופאים, נכון?‬
‫מה אמרת לו?‬
‫לייל, שב.‬ ‫-תסתום את הפה. אני לא מדבר איתך.‬
‫מה אמרת לו? מה סיפרת לו?‬
‫על מה? על אמא ואבא?‬
‫כי אנחנו לא יודעים מי הרג אותם.‬
‫סיפרתי לו הכול.‬
‫אוקיי. הכול על מה?‬
‫שזו כנראה הייתה המאפיה?‬ ‫שהם בטח אלה שעשו את זה?‬
‫לייל, הסיוטים האלה שיש לי,‬
‫הייתי חייב לספר למישהו.‬
‫הוא סיפר לי הכול.‬
‫אני לא יודע מה זה אומר,‬ ‫"הוא סיפר לי הכול".‬
‫מה זה "הכול"?‬ ‫ובגלל שהוא אמר את זה, זה לא אומר שזה נכון.‬
‫לייל…‬
‫פחדתי שאני אהרוג את עצמי.‬
‫לייל, בבקשה.‬
‫אתה מוכן לסתום את הפה, בבקשה?‬ ‫אני מדבר עם אחי!‬
‫אנחנו הרגנו אותם.‬
‫ירינו בהם.‬
‫מי זאת הייתה, לעזאזל?‬ ‫-מה?‬
‫אין לי מושג.‬
‫המשרד הזה אטום לרעשים.‬
‫אתה מוכן לשבת, בבקשה, לייל? זה בסדר.‬
‫זה בסדר?‬ ‫-אתה מוכן פשוט לשבת?‬
‫תגיד לי איך זה בסדר. אם הרגנו‬ ‫את ההורים שלנו, איך זה יהיה בסדר?‬
‫לייל, אין לך אקדח, נכון?‬
‫אוקיי, זה חסוי.‬
‫כל מה שאתם אומרים כאן, הוא חסוי.‬
‫כל מה שאתה או אחיך אומרים לי,‬ ‫אסור לי לספר לאף אחד,‬
‫אז זה בסדר אם אתה רק…‬
‫אם אני מה?‬ ‫-אם פשוט תגיד לי מה יש בכיס שלך!‬
‫אל תעשה את זה.‬ ‫-שב, אריק!‬
‫אני לא יודע מה אני צריך לעשות איתך!‬ ‫אני לא יודע מי אתה!‬
‫אין לי אח!‬
‫הייתי חייב לספר למישהו.‬
‫אז תספר לי! פאקינג תספר לי!‬
‫כאילו, פאק! למה לעזאזל‬ ‫אתה ממציא משהו כזה, אריק?‬
‫זה לא שקר, לייל. עשינו את זה!‬
‫לייל, תגיד לי מה יש לך בכיס.‬
‫זה סניקרס קינג סייד, אוקיי?‬
‫חילקתי עכשיו בערך 300 כאלה בבית שלנו.‬
‫ילדים אוהבים לבוא אלינו.‬ ‫אנחנו אנשים טובים.‬
‫הרסת את הערב האהוב עליי בכל השנה.‬
‫עם, אתה יודע, השקר הזה.‬
‫זה לא שקר.‬ ‫-אתה מוכן לסתום את הפה?‬
‫לד"ר אוזיאל אסור לספר…‬ ‫-תשתוק ותן לי לחשוב!‬
‫כי אם באמת עשינו את זה,‬ ‫היינו פשוט הורגים אותך.‬
‫לייל.‬ ‫-נכון?‬
‫אני לא חושב שזה רעיון טוב.‬
‫אתה פוחד, ד"ר אוזיאל?‬ ‫-לייל!‬
‫אני בוחר לא לחיות בפחד.‬
‫גם אבא שלי לא בחר בזה.‬
‫רק בגלל שאחי אמר לך משהו,‬
‫זה לא אומר שזה נכון, ד"ר אוזיאל.‬
‫לייל, לד"ר אוזיאל אסור לספר לאף אחד.‬ ‫למה אתה לא מבין את זה?‬
‫אף אחד בחיים לא היה מגלה, אריק!‬
‫אף אחד לא היה מגלה!‬
‫זה היה הפשע המושלם.‬
‫והוא בטח היה גאה אפילו.‬
‫הוא בטח היה פאקינג גאה. אתה אמרת את זה.‬
‫אף אחד לא יגלה, נכון?‬
‫אסור להאשים אותנו בבית המשפט‬ ‫במשהו שאנחנו אומרים כאן, אז זה בסדר.‬
‫ואפשר לומר שהוא פשוט עשה…‬
‫מה?‬
‫תרגיל מחשבתי?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אתה צודק. אסור לי לספר לאף אחד.‬
‫לאף אחד.‬
‫הייתי חייב לדבר עם מישהו.‬
‫לייל, שב בבקשה.‬
‫אני חושב שאולי זה יכול להיות דבר טוב.‬
‫מה?‬
‫בואו נניח לרגע שירשיעו אתכם.‬
‫רגע, הרגע אמרת ש…‬ ‫-אני לא אספר…‬
‫אסור לי לספר לאף אחד, בסדר? זה ברור?‬
‫אם תיתפסו, זה לא יהיה בגללי.‬
‫יחד עם זאת,‬
‫אם,‬
‫נניח שמישהו ראה…‬
‫אולי אוכל להציל אתכם.‬
‫איך?‬
‫כי אני אדע מה באמת קרה‬
‫אם תספרו לי הכול.‬
‫אני אוכל לומר לבית המשפט שפחדתם.‬
‫האב השתלטן, שפשוט לא יכולתם‬ ‫לסבול את זה יותר.‬
‫יש סוגים שונים של מעשי רצח, אתם יודעים?‬
‫יש פשעים של תשוקה שבהם מאבדים שליטה.‬
‫במקום, אתם יודעים, משהו מחושב יותר.‬
‫משהו מתוכנן מראש, כמו‬
‫רצח סוציופתי.‬
‫אז מה זה היה…‬
‫לדעתך?‬
‫אנחנו סוציופתים, ד"ר אוזיאל?‬
‫לא, ולכן אני חושב‬ ‫שאתם צריכים לספר לי את כל הסיפור.‬
‫אתה חושב ככה?‬
‫כן.‬ ‫-אריק, בוא.‬
‫אני באמת חושב.‬
‫אני חושב שכדאי שתחזרו.‬ ‫אוכל לעזור לכם לעבור את זה.‬
‫בעצם,‬
‫מה אתה מתכוון לעשות עכשיו?‬
‫תתקשר לדיאן סויר?‬
‫מה?‬
‫אני שואל אותך מה בכוונתך לעשות‬
‫עכשיו עם המידע הזה.‬
‫שום דבר.‬
‫אני אלך לאכול ארוחת ערב עם אשתי.‬
‫אוקיי.‬
‫בסדר.‬
‫בהצלחה, ד"ר אוזיאל.‬
‫אני חונה ברקספורד.‬
‫אוקיי.‬
‫אני אסיע אותך.‬
‫אני מצטער, לייל.‬ ‫-לא.‬
‫זה בסדר.‬
‫אנחנו יודעים מה עלינו לעשות עכשיו.‬ ‫-מה?‬
‫עלינו להרוג אותו.‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬