Resync: Xenzai www.subscene.com
Du er det svakeste leddet.
Det er ikke bare en konkurranse. Det foregår noe annet.
-Det er uvedkommende deltakere her. -Det er Satellitt 5!
-10 000 kanaler blir sendt herfra. -Mine herrer frykter doktoren.
-Hvem er de? -Jeg så deg dø.
-De ble ødelagt. -De klarte seg.
Vi har din kompanjong. Adlyder du ikke, blir hun tilintetgjort.
Rose? Jeg kommer og henter deg.
Du kjenner doktoren, du skal forutsi hva han vil gjøre.
Jeg vet ikke.
-Forutsi! Forutsi! Forutsi! -Tardis oppdaget under flyging.
-Avfyr missiler. Tilintetgjør! -Nei, dere kommer til å drepe ham.
Korrekt forutsagt.
Vi blir beskutt.
Vi har et fullt fungerende kraftfelt.
-Si det når du er full. -Neste triks...
-Dukk, Rose! Dukk! -Tilintetgjør!
Dere klarte det.
Det føles som det er år siden. Jeg tvilte ikke på dere.
-Det gjorde jeg. Er alt bra med deg? -Ja.
Får ikke jeg en klem? Jeg snakket med ham. Velkommen hjem.
-Trodde ikke jeg fikk se deg igjen. -Det var et lykketreff.
Nå er våpenet utbrukt.
Tålmodighet, brødre.
-Du sa at de var utdødd. -Universets største trussel forsvant.
De hadde en større krig å utkjempe. Tidskrigen.
-Er ikke det bare en legende? -Dalekene kriget mot tidsherrene.
Hele skapelsen sto på spill. Mitt folk ble utslettet. Dalekene også.
Jeg syntes nesten det var verdt det, men de døde altså forgjeves.
Det er tusener av dem, og vi kunne knapt stoppe én.
-Hva skal vi gjøre? -Dere mennesker kan bable dagen lang.
-Vi går og besøker naboene. -Du kan ikke gå ut dit.
Tilintetgjør! Tilintetgjør!
Er det alt dere har? Ubrukelig. Nul points.
-Kom ut. Kraftfeltet kan stoppe alt. -Nesten alt.
-Jeg ville ikke si det til dem. -Unnskyld.
Vet dere hva jeg ble kalt i dalekenes sagn? Den kommende stormen.
Dere har kanskje fjernet alle følelser, men det fins en liten rest igjen.
Og det er frykt.
Brenner det ikke når dere ser meg?
Hvordan overlevde dere Tidskrigen?
De overlevde takket være meg.
Rose, kaptein... Dette er dalekenes keiser.
Dere tilintetgjorde oss, doktor.
Dalek-rasen døde i deres inferno, men mitt skip klarte seg.
Vi falt gjennom tiden. Lemlestet, men i live.
-Jeg forstår. -Ikke avbryt!
-Dere glemmer noe...
Jeg er doktoren, og jeg er god til å snakke. Jeg kan fem milliarder språk.
Så hvis noen skal tie stille, er det dere!
-Hvor var vi? -Vi ventet her, i det mørke rommet.
Skadd, men vi bygde oss opp på nytt.
Århundrer gikk, og i stillhet infiltrerte vi Jordens systemer.
Vi høstet menneskehetens avfall.
Fangene, flyktingene, de utstøtte... Alle kom til oss.
Kroppene deres ble filetert, most og silt.
Menneskets kjerne er fordervet.
Bare én celle av en milliard dugde til å bli alt opp.
-Så dere skapte daleker av de døde? -Da er de altså halvmennesker?
De ordene er blasfemiske!
-Ingen blasfemi! -Ingen blasfemi!
-Alt menneskelig er renset bort.
Jeg har alt opp rene og hellige daleker.
Snakker daleker om blasfemi?
Jeg skapte nytt liv av det jeg fant i skitten.
Jeg er alle dalekers gud.
-Tilbe ham. -Tilbe ham.
De er gale!
Å skjule seg i stillhet i hundrevis av år kan drive enhver til vanvidd.
Men det er verre enn som så.
Dere har drevet til vanvidd av deres eget kjøtt.
Menneskehetens stank.
Dere avskyr deres egen eksistens.
Og det gjør dem farligere enn noensinne.
-Nå drar vi. -Dere forlater ikke meg.
-Bli der dere er. -Tilintetgjør!
Tilintetgjør!
-Tilintetgjør! -Tilintetgjør!
Alle sender for full effekt. Nå! Det forhindrer dem i å komme om bord.
-Har du kontaktet Jorden? -Ja, men de bare opphevet lisensen.
Og nå er de forsvarsløse.
Lynda, hvorfor er du her fortsatt? Alle skulle jo evakueres.
Jeg ville ikke forlate deg.
Hundre personer er strandet i etasje 0.
Jeg heter Rodrick og vant konkurransen. Hvor er pengene mine?
Hører noen meg? Hvor er pengene mine?
Herregud, flåten er på vei.
Rens Jorden med ild.
Planeten skal bli mitt tempel, og vi skal reise oss.
Dette skal bli vårt paradis.
Dalekene har gjort en stor feil. Hva har de forlatt? Noen?
En stor sender. Denne stasjonen. Hvis jeg kan endre signalet... Noen?
-Du fleiper. En deltabølge? -En deltabølge!
-Hva er det? -Van Cassadyne-energi.
-Kommer man i veien, grilles hjernen. -Vi kan utslette dalekene.
Sett i gang.
Men å skape en så stor bølge tar omtrent tre dager.
-Når kommer flåten? -Om 22 minutter.
Kraftfeltet gjør at de ikke kan skyte oss ned, men de kan invadere oss.
-Kjenner de til deltabølgen? -Antakelig.
De må komme seg til etasje 500.
Jeg kan konsentrere ekstrapolatoren mot de øverste seks etasjene.
Så de kommer til å gå inn i etasje 494 for å kjempe seg opp.
-Hva skal vi slåss med? -Vaktenes våpen skyter dem i stykker.
-Vi er bare fem. -Rose, jeg trenger hjelp med kablene.
-Da er vi bare fire. -lsoler heisens kontroller.
Jeg vil bare si...takk, antar jeg.
-Jeg skal gjøre mitt beste. -Jeg også.
Det har vært morsomt. Men vi må nok ta farvel nå.
Ikke si det. Doktoren kommer til å klare det.
Rose...
Du er verd å slåss for.
Skulle ønske jeg ikke hadde møtt deg. Jeg hadde det bedre som feiging.
Vi ses i helvetet.
Han klarer seg vel? Eller hva?
Jeg spør én siste gang: Flere frivillige?
En armé vil snart forsøke å invadere stasjonen. Jeg trenger dere alle.
Ikke hør på ham. Dalekene forsvant for tusenvis av år siden.
Takk. Dalekene vil komme seg inn i etasje 494-
-og fortsetter antakelig oppover, ikke nedover.
Men det er ikke noe løfte, så dere skal få et råd:
Ti stille. Og hvis dere hører kamper der oppe...
Hvis dere hører oss dø...
Da kan dere si at dalekene ikke fins.
Ikke en lyd. Kom.
Tenk om...
-Hva? -Det var ingenting.
-Du ville si noe. -Du kan åpenbart ikke det,-
-men hvorfor reiser du ikke i tiden og advarer dem?
Straks Tardisen har landet, sitter jeg fast i tidslinjen.
Jeg antok at det var noe slikt.
Men vi kunne gjort noe annet.
Vi kan la historien gå sin gang og reise til Marbella i 1989.
-Det ville du aldri gjort. -Nei, men du kunne spurt.
-Du har vel ikke engang tenkt på det? -Jeg er ganske enkelt for god.
Deltabølgen har begynt å bygge seg opp. Når er den klar?
Dårlige nyheter? Ok... Hvor dårlige?
Du er et geni! Vi kan klare det. Hvis jeg krysser min egen tidslinje... Ja!
Hold den nede. Hvis jeg er smart, og det er jeg virkelig,-
-kan jeg redde verden. Eller rive den i filler.
Jeg skal bare gi Konkurransestasjonen strøm. Fortsett.
Hva gjør du, doktor? Den beveger seg, kan jeg ta vekk hånda?
Slipp meg ut, doktor! Slipp meg ut!
Doktor!
Dette er Kriseprogram 1. Hør godt etter, Rose.
Hvis denne meldingen blir aktivert, betyr det at vi er i livsfare.
Jeg er død eller i ferd med å dø.
Men jeg tar meg av deg som jeg har lovet. Tardisen fører deg hjem.
-Du får ikke lov. -Ingen krangling nå. Hør på meg.
Kriseprogram 1 betyr at jeg møter en fiende som aldri skal få skipet.
Så du må gjøre følgende.: La Tardisen dø.
La den gamle boksen samle støv. Ingen vil legge merke til den.
La den bli noe som bare står på et gatehjørne. Til slutt forsvinner den.
Hvis du vil huske meg kan du gjøre én ting. Bare én ting.
Lev et godt liv.
Gjør det for meg, Rose. Lev et fantastisk liv.
Du kan ikke gjøre dette mot meg.
Ta meg tilbake. Ta meg tilbake!
Kom igjen, fly! Hvordan flyr man?
Hjelp meg!
Jeg visste det! Jeg var ved Clifton Parade-
-og hørte lyden og forsto hva det var.
Hva er det?
Rose, det står forskjellige koder på hver skjerm. Kan du lese dem opp?
-Hun er ikke her. -Si ifra til henne når hun kommer.
Hun kommer ikke tilbake. Bare gjør det du skal.
-Har du sendt henne hjem? -Ja.
-Blir deltabølgen noensinne klar? -Si sannheten, doktor.
Det er fullt mulig å fullføre deltabølgen,-
-men ikke å forfine den.
Deltabølgen dreper alt som kommer i dens vei.
Den skiller ikke mellom mennesker og daleker.
Du kommer til å drepe alt.
Doktor, senderens rekkevidde dekker hele Jorden.
Du ville utslettet daleker og mennesker sammen.
Hvis jeg er Gud og alltings skaper,-
-hva er du da, doktor?
Det fins kolonier. Mennesket overlever, men dere er de eneste dalekene.
Hele universet er i fare hvis jeg lar dere leve.
Forstår du det, Jack? Jeg må ta en beslutning for alt levende.
Dø som menneske eller lev som dalek. Hva ville du gjort?
Du sendte henne hjem, hun er utenfor fare. Jobb videre.
-Men han vil tilintetgjøre dere. -Jeg stoler fullt og helt på ham.
Nå kan du fortelle. Det er noe jeg aldri har forstått.
Ordene "Slem ulv" fins overalt.
-Hvordan har du klart det? -Jeg har ikke gjort noe.
-Vi har ikke hemmeligheter nå. -De er ikke mitt verk.
Det er Guds sannhet.
SLEM ULV
Det er blitt eksklusivt her. De har kålsalat på tube.
-Det smaker litt klinisk. -Har du prøvd det nye pizzastedet?
-Hva selger de? -Pizza.
-Leverer de hjem? -Ja.
-Spis noe, Rose. -200 000 år inn i framtiden...
-Han dør, og jeg kan ikke gjøre noe. -Det er langt dit.
Det er jo ikke det. Slaget blir utkjempet akkurat nå.
Han kjemper for vår planet, og jeg spiser pommes frites!
Jeg har avskydd ham, men nå elsker jeg ham. Vet du hvorfor?
Fordi han gjorde det eneste rette og sendte deg hjem.
Men hva skal jeg gjøre hver dag? Hva skal jeg gjøre?
Stå opp, ta bussen, dra til jobben, dra hjem, gå og legge meg. Er det alt?
-Det gjør vi. Er du bedre enn oss? -Nei, det var ikke det jeg mente.
Men det var...
Det var et bedre liv. Jeg mener ikke all reisingen-
-og å se utenomjordiske og romskip.
Doktoren viste meg en bedre måte å leve på.
Han viste deg det også. At man ikke skal gi opp.
Man lar ikke ting bare skje. Man tar stilling, man sier nei.
Man har mot til å gjøre det rette når alle andre flykter!
Når dalekene kommer, ser du dem på skjermen. Rapporter til meg.
-Døra bør holde dem borte. -"Bør"?
-Når kommer de? -De har økt farten.
Da er det krig, mine damer og herrer.
Du kan ikke tenke på doktoren resten av livet.
Du må leve ditt eget liv. Et slikt liv som han aldri har hatt.
Et slikt liv du kan leve med meg.
SLEM ULV
Her borte. Det står her borte også.
Det er bare noen ord.
Jeg trodde det var en advarsel, men det er kanskje en melding.
Samme ord som om 200 000 år. Det er en lenke til doktoren.
Det står Slem ulv her og Slem ulv der.
Beskjeden sier at jeg kan komme meg tilbake.
Hold posisjonene og følg mine ordrer. Lykke til.
Du hadde rett. De angriper etasje 494.
-Tardisen må bare reise tilbake. -Vi vet jo ikke hvordan man gjør det.
Doktoren sa alltid at Tardisen er telepatisk. Den kan lytte.
Vi må komme oss inn i den. Sist du var her, ble den åpnet.
Lysskinnet vi så, var Tardisens hjerte. Kan vi åpne den, får jeg kontakt.
-Da kan jeg instruere den. -Rose, du kommer til å dø.
Den sjansen må jeg ta.
-Det er ikke noe for meg her. -Ingenting?
Hvis du mener det, så åpner vi den.
Aktiver interne laservåpen. Kapp dem opp!
De har kommet seg forbi forsvarssystemet.
Du løy for meg! Kulene biter ikke på dem!
Fortere!
-Kom an! -Den rører ikke på seg.
-Avansert vakt har kommet seg til 495. -495 blir bra. Jeg liker 495.
ldentifiser deg.
Du er det svakeste leddet.
Fortsett til neste etasje.
De flyr opp gjennom ventilasjonssjaktene. Nei, vent...
De er på vei ned.
-Tilintetgjør! -Tilintetgjør!
Dere kan ikke gjøre dette. Dere fins jo ikke. Det er ikke riktig!
Jeg vant konkurransen. Jeg burde vært rik. Dere kan ikke gjøre dette.
Etasje 0. De har drept alle sammen.
Det ville aldri fungert, skatt. Og det visste doktoren.
-Jeg kan ikke gi opp. -Lås døra og gå herfra.
-Pappa ville ikke gitt opp. -Men han er jo ikke her.
-Og han ville ha sagt det samme. -Nei.
Han ville ha sagt at jeg skal prøve alt. Hvis jeg kunne reddet doktoren,-
-ville han bedt meg om å prøve alt. Jeg vet det, for jeg har møtt ham.
-Jeg har møtt pappa. -Ikke vær tåpelig.
-Doktoren lot meg treffe pappa. -Ikke si det.
Husker du at det satt noen ved siden av pappa da han døde?
En blond jente holdt ham i hånden.
Du så henne på avstand, mamma. Du så henne!
-Tenk deg om. Det var meg du så. -Hold opp.
-Så god er doktoren! -Hold opp!
-Hva skjer på Jorden? -Flåten stiger ned.
De bomber hele kontinenter. Europa...
Pacifica, Den nye amerikanske alliansen...
Australasia er bare...borte.
Dette er perfeksjon. Jeg har skapt et himmelrike på Jorden.
Etasje 499. Vi er de siste som er igjen.
Sikt mot dalekenes øyne.
Kraftfeltet er stilt inn på maks, så deres våpen skal være som svakest.
Jeg er her på grunn av deg. Jeg var med i programmet fordi du var med.
Skal jeg si at vi kan ta en drink når dette er over?
Synd.
-Det må være noe vi kan gjøre. -Mamma hadde rett.
-Vi bør kanskje gå herfra. -Nei.
Jeg vil ikke la deg gi opp nå. Ikke tale om.
Vi trenger noe kraftigere enn min bil. Noe større, noe som den der.
Dere får ha den til kl 18.
-Hvor fikk du den fra? -Rodrigo.
Du hadde rett om faren din. Dette er akkurat det han ville ha gjort.
Sett i gang før jeg ombestemmer meg.
Fyr!
-Det fungerer ikke! -Sikt mot øynene!
Synet er skadd. Jeg ser ingenting.
Vi klarte det!
Nei! Nei!!!
Jeg har et problem.
Menneskehunn oppdaget.
-De har funnet meg. -Du er trygg der inne, Lynda.
Jeg håper det. Du vet vel hva de sier om fagdyktighet på Jorden?
Jeg er sistemann. Fiks den greia og drep dem, doktor!
Fiks den greia og drep menneskeheten.
-Fortsett! -Gi gass!
-Fortere! -Mer gass, Mickey!
Fortsett!
Kom an, kom an!
-Fortsett! -Enda mer!
Rose!
Du har maks 20 sekunder på deg, doktor.
-Tilintetgjør! -Det ante meg.
Klar!
Tenk dere om. Hvis jeg aktiverer signalet, dør alle levende skapninger.
-Jeg er udødelig. -Vil du sette det på prøve?
Jeg vil se på når du blir som meg.
Vær hilset, doktor. Den store tilintetgjøreren.
-Jeg gjør det! -Vis hva du går for.
Er du en feiging eller en morder?
Feiging. Når som helst.
Menneskeheten vil bli høstet på grunn av din svakhet.
Jeg, da? Blir jeg en av dine engler?
Du er hedningen. Du vil bli tilintetgjort.
Det er kanskje på tide.
Hør etter! Tardis materialiserer seg.
Du får ikke flykte.
-Hva har du gjort? -Jeg så inn i Tardisen.
Du har sett tidsvirvelen. Ingen skal se den.
-Dette er vederstyggeligheten. -Tilintetgjør!
Jeg er Slem ulv. Jeg skaper meg selv.
Jeg tar ordene...
Og jeg sprer dem i tid og rom.
En melding for å føre meg selv hit.
Du må hold opp. Du må holde opp nå!
Du har hele tidsvirvelen i hodet. Du kommer til å brenne opp.
Jeg vil at du skal være trygg. Min doktor.
-Beskyttet mot den falske guden. -Jeg kan ikke skades. Jeg er udødelig.
Du er liten. Jeg kan se all tid og alt rom-
-og alle deres atomer, og nå spalter jeg dem.
Alt skal bli til støv.
Alt. Alt dør.
-Tidskrigen tar slutt. -Jeg kommer ikke til å dø.
Jeg kan ikke dø!
Du har gjort det. Hold opp nå.
La det fare.
Hvordan kan jeg la dette fare? Jeg skaper liv.
Det er galt. Du kan ikke herske over liv og død.
Jo, det kan jeg.
Solen og månen.
Dagen og natten. Men hvorfor gjør det så vondt?
Kreftene kommer til å drepe deg.
Jeg kan se alt.
Alt som fins, alt som fantes. Alt som kommer til å finnes.
Det er jo det jeg ser, hele tiden. Blir du ikke gal av det?
Hodet mitt...tar livet av meg.
Jeg tror at du trenger en doktor.
-Hva har hendt? -Husker du det ikke?
Det var som... Jeg hørte noen synge.
Ja, jeg sang og dalekene flyktet.
Jeg var hjemme... Nei, jeg var i Tardisen,-
-og jeg så et lysskinn.
Det er alt jeg husker.
Rose Tyler...
Jeg tenkte å ta deg med til så mange steder. Planeten Barcelona...
Et fantastisk sted. De har hunder uten snuter.
Det er alltid like morsomt.
-Hvorfor kan vi ikke reise dit? -Du kan kanskje gjøre det, og jeg også.
-Jeg forstår ikke hva du sier. -Nei, og jeg har kanskje ikke noe hode.
Kan du forestille deg meg uten hode?
Denne prosessen er litt risikabel. Man vet aldri hvordan den ender.
-Doktor! -Hold deg unna!
-Fortell hva som skjer. -Jeg har sugd opp tidsvirvelens energi.
-Hver celle i kroppen min dør. -Gjør noe, da.
Jeg gjør jo det. Vi tidsherrer har et lite triks.
Det er en måte å lure døden på.
Det er bare det at... Det betyr at jeg blir forandret.
Og jeg får ikke treffe deg igjen. Ikke med dette tåpelige, gamle fjeset.
-Og før jeg forsvinner... -Ikke si det.
Jeg vil bare si at du var fantastisk.
Helt fantastisk.
Og vet du hva?
Det var jeg også.
Hei. Ok...
Nye tenner... Underlig. Hvor var jeg?
Akkurat... Barcelona!
Tekst: Kai Skagestein, NAViO www.undertext.com